справа №176/2947/25
провадження №2/176/138/26

РІШЕННЯ
Іменем України

06 січня 2026 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі :
головуючого судді Гусейнова К.А.,
з участю секретаря судових засідань Петренко Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Жовті Води цивільну справу за позовом Першого заступника керівника Волноваської окружної прокуратури Донецької області Авдана Романа Костянтиновича, в інтересах держави в особі Великоновосілківської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, про витребування земельної ділянки, скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки з припиненням оренди,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2025 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Першого заступника керівника Волноваської окружної прокуратури Донецької області Авдана Романа Костянтиновича, в інтересах держави в особі Великоновосілківської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, про витребування земельної ділянки, скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки з припиненням оренди.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.04.2020 року державним реєстратором Мангушської районної державної адміністрації за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1421255100:01:003:1323, площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства на території Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області за межами населених пунктів.
Підставою для реєстрації права власності на земельну ділянку став наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 10.03.2020 року № 1188-СГ «Про надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення», яким ОСОБА_1 надано безоплатно у власність земельну ділянку площею 2,0000 га, у тому числі ріллі площею 2,0000 га (кадастровий номер 1421255100:01:003:1323) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області за межами населених пунктів, та копія якого міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Однак, відповідно до наданої листом Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області інформації, наказом з аналогічним номером від 02.03.2020 року № 1188-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою», ОСОБА_3 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, розташованої на території Піддубенської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області за межами населених пунктів. Оригінал вказаного наказу зберігається за юридичною адресою Головного управління.
Крім цього, як зазначено Управлінням у листі від 03.04.2025 року ОСОБА_1 зверталась із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність. Наказом №4033-СГ від 29.08.2019 року їй надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Великоновосілківського району Донецької області. Однак, із клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області не зверталася. 
У зв`язку з цим, наказ про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 та про надання їй земельної ділянки у власність не приймався. 
Тобто, зміст наказу від 10.03.2020 року № 1188-СГ, не відповідає змісту наказу з тим же номером, що міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1421255100:01:003:1323.
При цьому, під наказом №1188-СГ від 10.03.2020 «Про надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення», копія якого міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зазначені посада та прізвище підписанта - «начальник ОСОБА_4 ». Підпис відсутній. 
Однак, відповідно до листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 10-28-0.152-8513/2-23 від 14.08.2023, у період з 08 січня по 25 червня 2020 року включно, обов`язки начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області виконувала Підгорна Т.О.
Таким чином, саме Підгорна Т.О. мала повноваження на підписання наказів з питання розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення 10 березня 2020 року.
Тобто, 10 березня 2020 року Якименко І.В. не мав повноважень на підписання наказу № 1188-СГ «Про надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення», яким ОСОБА_1 нібито надано безоплатно у власність земельну ділянку з кадастровим номером 1421255100:01:003:1323, площею 2,0000 га.
Таким чином, зміст наказу №1188-СГ від 10.03.2020 року не відповідає змісту наказу з тим же номером, що міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1421255100:01:003:1323 площею 2,0000 га.
У даному випадку, відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, земельна ділянка з кадастровим номером 1421255100:01:003:1323 зареєстрована тільки 01.04.2020 року, тобто після «прийняття» наказу №1188-СГ від 10.03.2020 «Про надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення», яким ОСОБА_1 нібито надано у власність цю земельну ділянку. 
Отже, земельна ділянка з кадастровим номером 1421255100:01:003:1323 вибула із власності держави поза її волею, за відсутності рішення органу, уповноваженого на той час розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення, розташованими за межами населених пунктів - Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області.
Таким чином, державою ніколи не приймалося рішення про відчуження земельної ділянки 1421255100:01:003:1323, а остання вибула з державної власності поза її волею.
Наразі земельна ділянка з кадастровим номером 1421255100:01:003:1323 площею 2,0000 га відповідно до договору від 30.04.2021 року перебуває в оренді ОСОБА_2 . Строк дії договору оренди земельної ділянки - 49 років. 
У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 спірною земельною ділянкою володіла незаконно, вона не мала права передавати її в оренду. 
Предметом спору виступає земельна ділянка з кадастровим номером 1421255100:01:003:1323, площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства на території Великоновосілківської селищної ради за межами населених пунктів.
На час вибуття з державної власності уповноваженим органом нею розпоряджатись виступало Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області (ч.4 ст.122 ЗК України у редакції на час спірних відносин).
З 27.05.2021 року уповноваженим державою органом на розпорядження земельною ділянкою 1421255100:01:003:1323, площею 2,0000 га є відповідна сільська рада, на території якої перебуває земельна ділянка.
З огляду на викладене, спірна земельна ділянка підлягає витребуванню у комунальну власність Великоновосілківської селищної ради Волноваського району Донецької області.
Указом Президента України від 04.07.2022 року № 469/2022 «Про утворення військових адміністрацій населених пунктів у Донецькій області» створено Великоновосілківську селищну військову адміністрацію Волноваського району Донецької області.
Отже, повноваження Великоновосілківської селищної ради Волноваського району Донецької області натепер здійснюються Великоновосілківською селищною військовою адміністрацією Волноваського району Донецької області.
Відповідно до ст.131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Такі випадки встановлено ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру».
Вказаною нормою передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
А у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні, утворенням військової адміністрації та надання їй повноважень відповідного органу місцевого самоврядування (Великоновосілківської селищної ради Волноваського району Донецької області) саме Великоновосілківська селищна військова адміністрація Волноваського району Донецької області як представник власника (територіальної громади) мала би здійснити захист прав на земельні ділянки.
Нездійснення захисту компетентним органом полягає у тому, що Великоновосілківська селищна військова адміністрація Волноваського району Донецької області не вжила будь-яких заходів до витребування спірної земельної ділянки з чужого незаконного володіння.
Так, прокуратурою проінформовано Великоновосілківську селищну військову адміністрацію Волноваського району Донецької області про виявлені порушення вимог земельного законодавства та безпідставність набуття ОСОБА_1 у власність земельної ділянки.
Однак, листами № 01-25/1030 від 09.04.2025 року, №01-25/1448 від 26.05.2025 року начальник Великоновосілківської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області повідомив про те, що органом контролю у сфері земельних правовідносин є Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, селищна рада в даний час не спроможна підтвердити або спростувати наведену у листі прокуратури інформацію, у зв`язку з чим не може належним чином відреагувати.
Таким чином, Великоновосілківська селищна військова адміністрація Волноваського району Донецької області самоусунулась від вжиття заходів для захисту порушених інтересів держави у сфері земельних правовідносин. За таких обставин інтереси держави залишаються незахищеними та потребують захисту.
З огляду на це, позивач вважає, що у прокурора наявні підстави для подання позовної заяви у даній справі в інтересах держави в особі Великоновосілківської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області.
У зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з цим позовом та просить витребувати у ОСОБА_1 на користь Великоновосілківської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області земельну ділянку з кадастровим номером 1421255100:01:003:1323, площею 2,0000 га.
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 29 липня 2025 року у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду в підготовче судове засідання. Крім того, ухвалою суду від 29.07.2025 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову, накладено арешт на земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий номер 1421255100:01:003:1323 для ведення особистого селянського господарства.
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2025 року підготовче провадження по справі було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.
Позивач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи міститься заява прокурора Великоновосілківського відділу Волноваської окружної прокуратури Кандиболоцької О.М., в якій вона просить розглянути справу без її участі. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити.
Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Від відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які викликались в судове засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, у запропонований їм ухвалою про відкриття провадження по справі від 29.07.2025 року строк, відзиву на позов до суду не надходило. 
Від третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшли письмові пояснення, в яких вони просили розглядати справу без участі їхнього представника. 
Крім того, в письмових поясненнях Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області зазначає, що на підставі наказу Держземагентства України від 10.04.2014 №129 «Про деякі питання реєстрації документів в автоматизованій системі електронного діловодства» у Головному управлінні реєстрація всіх документів здійснюється у системі електронного документообігу «ДОК ПРОФ 2.0». На даний час використовується актуальна версія СЕД «ДОК ПРОФ 3.0». Накази з питань розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності реєструвалися та реєструються у картотеці «Накази СГ». Під час їх реєстрації номери наказам присвоюються автоматично (в порядку зростання), що унеможливлює реєстрацію кількох наказів СГ з одним і тим порядковим номером.
Отже, у СЕД «ДОК ПРОФ 3.0» зареєстровані такі накази Головного управління з наступним змістом:
-№ 4033-СГ від 29.08.2019 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою», згідно з яким наказано «надати громадянці ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, що перебуває у запасі на території Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області за межами населених пунктів. Орієнтований розмір земельної ділянки 2,0000 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства». (Наказ підписано Начальником - І. Якименко).
Вказаний наказ видано на підставі клопотання гр. ОСОБА_1 від 16.08.2019 року, яке зареєстровано в Головному управлінні за № Г-5237/0/36-19 від 19.08.2019 року;
- № 1188-СГ від 03.03.2020 року «Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки», згідно з яким наказано «відмовити громадянину ОСОБА_3 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Піддубенської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, розмір земельної ділянки 2,0000 га, кадастровий номер 1421255100:01:003:1323, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.
Вказаний наказ видано на підставі клопотання гр. ОСОБА_3 від 17.02.2020 року, яке зареєстровано в Головному управлінні за № І-1017/0/36-20 від 25.02.2020 року.
Однак, із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області не зверталась.
Тобто, зміст наказу № 1188-СГ від 03.03.2020 року, не відповідає змісту наказу з тим же номером, але іншою датою, що міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1421255100:01:003:1323, площею 2,0000 га.
Тобто підстави вважати, що накази, надані Головним управлінням є недостовірними, відсутні.
Таким чином, державою ніколи не приймалося рішення про відчуження земельної ділянки 1421255100:01:003:1323, а остання вибула з державної власності поза її волею.
Суд, з`ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Згідно наказу Керівника Донецької обласної прокуратури від 21.07.2022 р. № 572-к, Авдана Р.К. призначено першим заступником керівника Волноваської окружної прокуратури Донецької області з 25 липня 2022 року. Таким чином, ОСОБА_5 має право на звернення до суду зі вказаним позовом, відповідно до положень ст.23 Закону України «Про прокуратуру» (а.с.35 зворот).
Як вбачається з листів Великоновосілківської селищної військової адміністрації № 01-25/1030 від 09.04.2025 року, №01-25/1449 від 26.05.2025 року у зв`язку з відсутністю документів, що є доказами зазначених у листі фактів, у Великоновосілківської селищної військової адміністрації немає підстав для звернення до суду на даний час. Крім того, в бюджеті Великоновосілківської селищної ради не передбачені кошти на сплату судового збору (а.с.28, 29 зворот).
08.07.2025 року прокурором Р.Авдан за його КЕП направлено до Великоновосілківської селищної військової адміністрації Повідомлення про представництво інтересів держави в суді. Проте, Великоновосілківською селищною військової адміністрацією не було здійснено дій щодо звернення до суду, як не повідомлено про відсутність необхідності таких дій. Таким чином, Великоновосілківська військова селищна адміністрація фактично не висловила бажання звертатися до суду з відповідним позовом, або вчиняти інші дії щодо захисту прав державної власності, що стало причиною такого звернення прокурором (а.с.31-35).
Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.
Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).
Підстави набуття права на землю шляхом передачі ділянок у власність встановлюються нормами ЗК України, виходячи з редакції Закону, чинної на час правовідносин сторін.
Порядок отримання громадянами у власність земельних ділянок регламентовано нормами статей 116, 118, 121 ЗК України, у редакції чинній на час виникнення правовідносин сторін.
Відповідно до пункту «в» частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Згідно з пунктом «б» частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара.
Визначений статтею 118 ЗК України порядок передачі земельної ділянки у власність застосовується при умові дотримання вимог статей 116, 121 ЗК України.
Частиною 4 ст.122 ЗК України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Згідно з п.1, абз.13 п.4, п.8, п.п.11 п.10 Положення «Про Головне управління Держгеокадастру в області», затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 333 від 29.09.2016, Головне управління Держгеокадастру в області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане. Головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством. Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру. Накази підписуються начальником Головного управління.
На час вибуття земельної ділянки з державної власності уповноваженим органом нею розпоряджатись виступало Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області.
Відповідно до Закону України від 28.04.2021 № 1423-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» пункту 24 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України з 27.05.2021 року уповноваженим державою органом на розпорядження спірною земельною ділянкою є відповідна сільська рада, на території якої перебуває земельна ділянка.
Відповідно до положень ст.4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» розпоряджатися до припинення воєнного стану утворена Великоновосілківська селищна військова адміністрація, яка в свою чергу, має повноваження розпоряджатися землями Великоновосілківської селищної ради. Таким чином, право вимоги за позовом належить безпосередньо Великоновосілківській селищній військовій адміністрації.
Судом встановлено, що 16.08.2019 року ОСОБА_1 звернулась до ГУ Держгеокадастру у Донецькій області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 2 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована на території Великоновосілківської ради Великоновосілківського району Донецької області (а.с.22 зворот).
Наказом ГУ Держгеокадастру Донецької області від 10.03.2020 року №1188-СГ надано громадянці ОСОБА_1 безоплатно у власність земельну ділянку площею 2,0000 га, в тому числі ріллі площею 2,0000 га, кадастровий номер 1421255100:01:003:1323, із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства на території Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області, за межами населених пунктів. Зазначені посада та прізвище підписанта - ОСОБА_6 , підпис відсутній (а.с.13).
Наказом ГУ Держгеокадастру Донецької області від 03.03.2020 року №1188-СГ відмовлено громадянину ОСОБА_3 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Піддубенської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, розмір земельної ділянки 2,0000 га, кадастровий номер 1421284400:02:001:0533, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Наказ підписаний в.о.начальника - Т.Підгорною (а.с.16).
Однак, відповідно до наданої листом Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області інформації, наказом з аналогічним номером від 03.03.2020 року № 1188-СГ «Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки», ОСОБА_3 відмовлено в затвердженні документації із землеустрою. Наказ від 10.03.2020 №1188-СГ «Про надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення» ОСОБА_1 . Головним управлінням не приймався (а.с.21).
Тобто, зміст наказу від 03.03.2020 року № 1188-СГ, не відповідає змісту наказу з тим же номером від 10.03.2020 року, що міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1421255100:01:003:1323.
У подальшому, 05.02.2021 року ОСОБА_1 уклала Договір оренди зазначеної земельної ділянки з ОСОБА_2 строком на 49 років (а.с.14-15).
Відповідно до інформації Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, викладеної у листі №10-28-0.152-8513/2-23 від 14.08.2023 року, у період з 08 січня по 25 червня 2020 року включно, обов`язки начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області виконувала Підгорна Т.О. (а.с.18).
Таким чином, саме Підгорна Т.О. мала повноваження на підписання наказів з питання розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення 10 березня 2020 року.
Тобто, 10 березня 2020 року Якименко І.В. не мав повноважень на підписання наказу №1188-СГ «Про надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення», яким ОСОБА_1 нібито надано безоплатно у власність земельну ділянку з кадастровим номером 1421255100:01:003:1323, площею 2,0000 га.
Також суд зазначає, що відповідно до ч.9 ст.79-1 Земельного кодексу України, земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.
Згідно зі ст.1 Закону України «Про державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.
Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи стаття 24 Закону України «Про державний земельний кадастр».
Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка з кадастровим номером 1421255100:01:003:1323 зареєстрована за ОСОБА_1 01.04.2020, тобто після «прийняття» наказу №1188-СГ від 10.03.2020 року «Про надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення», яким ОСОБА_1 нібито надано у власність цю земельну ділянку. В подальшому, 05.02.2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір оренди цієї земельної ділянки строком на 49 років (а.с.12).
З огляду на зазначене, правильним та ефективним способом захисту порушеного права територіальної громади у даному випадку є звернення до суду з позовною вимогою про скасування державної реєстрації права оренди ОСОБА_2 земельної ділянки з кадастровим номером 1421255100:01:003:1323 з припиненням оренди цієї земельної ділянки.
Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати майно з чужого незаконного володіння.
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04).
Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту зазначеної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право.
Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя. В цілому, вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (EAST WEST ALLIANCE LIMITED v. UKRAINE, № 19336/04, § 166-168, ЄСПЛ, від 23 січня 2014 року). Для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується».
Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.
Критерій пропорційності передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» - це наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Потрібний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». Одним із елементів дотримання критерію пропорційності при втручанні в право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації.
Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки, встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії.
Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2776цс16 згідно якого «втручання держави в право на мирне володіння своїм майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави загалом є предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікований Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року. Стала практика ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 07 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) свідчить про наявність трьох критеріїв, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.
Будь-які приписи, зокрема і приписи Конвенції, потрібно застосовувати з урахуванням обставин кожної конкретної справи, оцінюючи поведінку обох сторін спору, а не лише органів державної влади чи місцевого самоврядування.
Право держави витребувати земельну ділянку, належну до земель сільськогосподарського призначення, з огляду на доведену незаконність і безпідставність її відчуження на користь фізичної особи передбачене у чинному законодавстві України. Відповідні приписи стосовно охорони цієї категорії земель і регламентування підстав для витребування майна з чужого незаконного володіння є доступними, чіткими та передбачуваними.
Повернення у державну власність земельної ділянки, незаконно відчуженої фізичній особі органом державної влади, переслідує легітимну мету контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів у тому, щоби таке використання відбувалося за цільовим призначенням. Важливість цих інтересів зумовлюється, зокрема, особливим статусом земельної ділянки - належністю її до земель сільськогосподарського призначення.
Отже, в даній справі підлягають застосуванню положення статті 387 ЦК України.
Суд приймає до уваги висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 373/1810/16-ц про те, що законодавчо визначений порядок набуття права власності громадянами на земельну ділянку із земель державної та комунальної власності потребує наявності, з одного боку, волевиявлення осіб до отримання земельної ділянки у формі подання заяви, з іншого - прийняття рішення про її передачу органом державної влади або місцевого самоврядування. Тож відсутність волевиявлення територіальної громади на передачу земельної ділянки є порушенням чинного законодавства. Право власності на майно, яке було передано за угодами щодо його відчуження поза волею власника, не набувається, у тому числі й добросовісним набувачем, оскільки це майно може бути у нього витребуване. Право власності дійсного власника в такому випадку презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна. Лише за наявності волевиявлення органу місцевого самоврядування, оформленого рішенням, можливе розпорядження спірним нерухомим майном. Таким чином, у випадку якщо майно вибуло з володіння законного власника поза його волею, останній може розраховувати на повернення такого майна, і має право звернутися до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційним позовом).
Оцінюючи додержання «справедливого балансу», з огляду на статтю 1 Першого Протоколу до Конвенції, суд зазначає, що реєстрацію права власності на земельну ділянку, яка є предметом позову, було вчинено на підставі неіснуючого рішення ГУ Держгеокадастру.
Визначаючи наявність суспільного інтересу у поверненні земельної ділянки державі, суд звертає увагу, що звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання про безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність та повернення у державну власність землі, яка вибула з власності держави незаконно поза її волею.
Окрім того, суспільний інтерес, який полягає у поверненні в розпорядження держави земельної ділянки, що є умовою реалізації функцій держави з забезпечення громадян правом власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, забезпечення рівності можливостей всіх громадян використати своє право на землю.
Судом під час розгляду даної справи не встановлено невідповідності заходу втручання держави в право власності відповідача критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці ЄСПЛ.
Вирішуючи питання про спосіб захисту порушених прав позивача, суд зазначає наступне.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 (провадження № 12-88гс19).
Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.
Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19).
Застосовуючи до даних правовідносин висновки ВС, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21), суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав шляхом витребування земельної ділянки є ефективним та таким, що поновить його порушені права.
З приводу позовних вимог в частині скасування державної реєстрації права оренди відповідача ОСОБА_2 суд зазначає наступне.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами (стаття 19 ЦПК України).
Відповідно до ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.
Отже, способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є: судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав.
Державна реєстрація права оренди на спірну земельну ділянку за відповідачем ОСОБА_2 є офіційним визнанням та підтвердженням державою факту набуття ним такого права, а відповідні записи в Реєстрі створюють для позивача перешкоди у реалізації правоможності власника на розпорядження цим нерухомим майном.
Оскільки суд дійшов висновку, що право власності позивача було порушено внаслідок недобросовісної поведінки відповідача ОСОБА_1 , пов`язаної з незаконним отриманням у власність спірної земельної ділянки та подальшим переданням її в оренду відповідачу ОСОБА_2 , з яким позивач, як законний власник майна, не перебував у зобов`язальних відносинах, державний реєстратор на підставі судового рішення про скасування державної реєстрації права оренди, яке набрало законної сили, повинен провести державну реєстрацію припинення права оренди відповідача, що усуває для позивача перешкоди у здійсненні ним правоможності розпоряджатись своїм нерухомим майном.
Отже, у разі незаконної реєстрації за особою майнового права, відмінного від права власності, належним способом захисту також є скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.
Суд вважає обраний позивачем спосіб захисту шляхом скасування державної реєстрації речового права оренди ефективним, а задоволення позову в цій частині забезпечить реальне відновлення порушеного права.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем надано належні, достатні та допустимі докази на обґрунтування своїх вимог. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Позивачем за платіжним дорученням за № 1231 від 07.07.2025 року сплачено судовий збір у розмірі 4844,80 грн. за подання позовної заяви та за платіжним дорученням № 1232 від 07.07.2025 р. сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн. при поданні заяви про забезпечення позову, а всього 6056,00 грн.
Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, витрати по сплаті судового збору стягуються з відповідачів в рівних частинах.
Підстави для скасування заходів забезпечення позову відсутні.
Керуючись ст.ст. 12, 19, 81, 133, 141, 223, 247, 259, 263-265, 273, ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Першого заступника керівника Волноваської окружної прокуратури Донецької області Авдана Романа Костянтиновича, в інтересах держави в особі Великоновосілківської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, про витребування земельної ділянки, скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки з припиненням оренди - задовольнити.
Витребувати у  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Великоновосілківської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області (пр.Миру, буд.23, с.Багатир Волноваського району Донецької області, 85530, код ЄДРПОУ 44790913) земельну ділянку з кадастровим номером 1421255100:01:003:1323 площею 2,000 га.
Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) земельної ділянки з кадастровим номером 1421255100:01:003:1323, площею 2,0000 га (номер запису про державну реєстрацію права оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 41851913), припинивши оренду зазначеної земельної ділянки.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Донецької обласної прокуратури (р/р №UА918201720343180002000016251, Держказначейська служба України м.Київ, МФО - 820172, код ЄДРПОУ - 25707002, отримувач - Донецька обласна прокуратура) витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ), на користь Донецької обласної прокуратури (р/р №UА918201720343180002000016251, Держказначейська служба України м. Київ, МФО - 820172, код ЄДРПОУ - 25707002, отримувач - Донецька обласна прокуратура) витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Жовтоводського міського суду 
Дніпропетровської області Кімал ГУСЕЙНОВ