Справа № 344/14258/25 
Провадження № 33/4808/733/25 
Категорія ст.124 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Деркач Н. І. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., 
за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Любчика С.Р. та представника потерпілої ОСОБА_2 адвоката Лютана З.Й.,
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника потерпілої адвоката Лютана З.Й. на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 жовтня 2025 року, якою провадження в справі щодо 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя жителя АДРЕСА_1 ,
закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 415334 від 07.08.2025 року, встановлено, що 07 серпня 2025 року о 13 год. 30 хв. водій ОСОБА_1 в м. Івано-Франківськ, по вул. Івасюка, 25, керуючи транспортним засобом марки «Honda CR-V» д.н.з. НОМЕР_1 не був уважним, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Audi E-Tron» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , чим порушив вимоги п.п.2.3 б)., п.13.1. ПДР України, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. 
Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 жовтня 2025 року провадження щодо ОСОБА_1 закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення
Не погодившись з вказаним рішенням суду представник потерпілої адвокат Лютан З.Й. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Івано-Франківського міського суду від 07.10.2025 року та прийняти нову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Вважає, що дана постанова не відповідає вимогам закону.
Вказує, що судом не було встановлено обставин на якій саме смузі руху відбулося зіткнення ТЗ та чи виїхав ОСОБА_1 на ліву смугу не дотримуючись інтервалу, що призвело до зіткнення транспортних засобів.
Зазначає, що з долучених до матеріалів справи доказів не вбачається, що саме ОСОБА_2 не дотрималася безпечного інтервалу. Разом з тим, суддя вийшла за межі обвинувачення та встановила, що саме ОСОБА_2 рухалась крайньою лівою смугою та допустила порушення вимог ПДР України, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди. 
Зазначає, що пояснення ОСОБА_1 не відповідають характеру механічних пошкоджень, адже на даних ТЗ є сліди паралельного зіткнення, а не під кутом, тобто механічні пошкодження мають характер тертя.
Враховуючи наведене, вважає, що сукупність доказів, що міститься в матеріалах справи доводять поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник адвокат Любчик С.Р. висловили свої заперечення щодо задоволення апеляційної скарги та вважали, що рішення суду першої інстанції є законним та справедливим.
Представник потерпілої адвокат Лютан З.Й. підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просив скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню і постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки “право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.
Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші. 
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд, враховуючи недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року, вважає за необхідне здійснювати правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.
При вирішенні питання про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд приймає до уваги, що згідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність особи, яка доведена достатніми та незаперечними доказами.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства. 
Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття судом провадження його не було закрито або ухвалено незаконним складом суду. 
Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення. 
Судом апеляційної інстанції у повному обсязі були досліджені докази, які містяться в матеріалах справи. 
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №415334 від 07.08.2025 вбачається, що 07.08.2025 року о 13 год. 30 хв. в м. Івано-Франківськ, вул. Івасюка, 25, водій ОСОБА_1 , керуючи ТЗ Honda CR-V д.н.з. НОМЕР_3 не був уважний і не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого допустив зіткнення з ТЗ Ауді E-Tron д.н.з. НОМЕР_2 в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.2.3.б, п.13.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. (а.с. 1)
Вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою – поліцейським 1 взводу 1 роти 1 БУПП в Івано-Франківській області старшим сержантом поліції Благою Г.В., підписаний уповноваженою особою та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
Правопорушнику були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи в суді Івано-Франківському суді. 
У протоколі у графі пояснення зазначено, що пояснення по суті порушення ОСОБА_1 надасть на окремому аркуші і з написаним у протоколі не згоден. 
Посвідчення водія у ОСОБА_1 працівниками поліції не вилучено та тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами не видавався.
Зі змістом протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його власноручний підпис.
В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.
Зокрема, в рішенні у справі «Ващенко проти України» Європейський суд вказав, що «"обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру». 
В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. 
В рішенні у справі «Абрамян проти Росії» Європейський Суд зробив висновок про те, що «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення зміст обвинувачення, яке висунуте ОСОБА_1 полягає в тому, що останній звинувачується в тому, що не дотримався безпечного інтервалу та порушив вимоги п.2.3.б, п.13.1 ПДР в результаті чого допустив зіткнення з іншим транспортним засобом. 
Відповідно до п.1.10 ПДР України під безпечним інтервалом необхідно розуміти відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху.
Відповідно до п.2.3. для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до п. 13.1. Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Відповідно до переліку пошкоджень, які долучені до схеми ДТП, встановлено, що до механічних пошкоджень транспортного засобу марки «Audi E-Tron», д.н.з. НОМЕР_2 віднесено пошкодження передньої правої дверки, вм`ятини та пошкодження лакофарбового покриття переднього правого крила, лакофарбове покриття задньої правої дверки, заднє праве крило, пошкоджено лакофарбове покриття. До пошкоджень транспортного засобу марки «Honda CR-V» д.н.з. НОМЕР_1 віднесено пошкодження задньої лівої та передньої лівої дверки, переднього лівого крила, пошкоджено кріплення переднього бампера та переднє ліве дзеркало, передній лівий диск, подряпини. (а.с. 2)
Зі змісту письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 07.08.2025 року в м. Івано-Франківськ, рухаючись по вулиці Івасюка, 25 в сторону м. Тисмениця, в крайній праві смузі на автомобілі Honda CR-V д.н.з. НОМЕР_3 порівнявся з автомобілем Audi E-Tron, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в тому ж напрямку, що він, а саме в лівій смузі. Водій різко прийняла вправо в результаті чого допустила зіткнення з його автомобілем, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, також водій Ауді з`їхала зі своєї лівої смуги та зупинилися перед ним. (а.с. 3)
Зі змісту письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається, що рухаючись в лівій смузі прямо до вул. Незалежності (оскільки потім вона мала повертати праворуч) по вул. Івасюка (навпроти Легенди), відчула удар з правої смуги. Після удару не зрозумівши до кінця, що відбулося, вона зупинилася в правому ряді, вийшовши з машини зразу почула нецензурну лексику в свою сторону, потім викликали поліцію. (а.с. 4)
До матеріалів справи долучено копію протоколу про адміністративного правопорушення серії ЕПР1 №415369, передбаченого ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_2 (а.с. 6), копію інформації щодо посвідчення водія ОСОБА_1 (а.с. 5).
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.
Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи (а.с. 7), які містяться в матеріалах справи та були надані сторонами по справі. 
Апеляційний суд вважає, що наявні відеозаписи є належними та допустимими доказами, оскільки отримані у встановленому законом порядку. Стосуються подій. Які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.
Відеозаписом зафіксовано, як працівники поліції прибули на місце ДТП, спілкуються з водіями, водій транспортного засобу Хонда ОСОБА_1 , який повідомив, що водійка ОСОБА_2 повернула різко праворуч на їхню смугу, внаслідок чого відбулося зіткнення. Водій ОСОБА_2 повідомила, що вона рухалася в лівій крайній смузі, ближче до середини, хотіла прийняти праву смугу, однак не перелаштовувалася, не ввімкнула поворот, однак відчула удар, подивилася в дзеркало побачила іншого водія, який махав руками, після чого зупинилася, оскільки не зрозуміла, що відбулося. Водій ОСОБА_1 повідомив, що він рухався правою смугою, а тоді водій ОСОБА_2 різко повернула з лівої в праву смугу. Працівник поліції попросила надати посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та страховий поліс. Працівник поліції зафіксувала пошкодження на транспортних засобах, а саме на ОСОБА_3 було пошкодження лівої сторони, а саме пошкоджено лакофарбове покриття, а в транспортному засобі Ауді пошкодження лівого крила та подряпини на передньому лівому диску. Водія ОСОБА_2 повідомили, що у неї не діючий страховий поліс, а тому буде складено постанову. Водій ОСОБА_2 повторно надала пояснення, що вона рухалася в лівій смузі, не вмикала правий покажчик повороту, однак відчула удар, після чого зупинилася на обочину, стверджує, що якби вона в`їхала в інший транспортний засіб Хонду, то пошкодження були б на передній частині автомобіля, а не на боковій. Далі працівник поліції надала бланки для письмових пояснень для обох учасників ДТП та повідомила, що протоколи будуть складені відносно обох водіїв, оскільки вони з`їхали на сторону із місця ДТП, та встановити чиї дії спричинили ДТП важко. Далі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 роз`яснили їх права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Далі працівники поліції складають адміністративні матеріали та складали схему ДТП. Згодом водіїв ознайомили зі складеною схемою ДТП та змістом протоколів складених відносно них, водії отримали копії.
Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що у випадку виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу адміністративного правопорушення, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступеню участі (внеску) кожного з них у спричинення злочинного наслідку.
Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України у постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у випадках, коли передбачені ст.286 КК України суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.
Разом з тим, апеляційний суд розглядає справу тільки в межах обвинувачення, яке висунуте ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і не надає правову оцінку діям іншим учасників дорожньо-транспортної пригоди, які не притягуються до адміністративної відповідальності. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що під аварійною обстановкою необхідно розуміти ситуацію, за якої інші учасники дорожнього руху були змушені різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.
Судом встановлено, що перед зіткненням водій транспортного засобу марки «Audi E-Tron», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 рухалася крайньою лівою смугою, а водій транспортного засобу марки «Honda CR-V» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 , рухався позаду у своїй правій смузі. 
При цьому, суд першої інстанції зазначив, що водій ОСОБА_2 , була не уважною та не врахувала дорожню обстановку, без дотримання безпечного інтервалу в результаті чого здійснила зіткнення з транспортним засобом марки «Honda CR-V» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . 
Апеляційний суд вважає безпідставними доводи про те, що встановлення порушення вимог ПДР України іншим учасником дорожнього руху виходить за межі висунутого обвинувачення, оскільки це не погіршує правове становище особи, яка звинувачується у вчиненні правопорушення. 
Разом з тим, апеляційний суд вважає, що зазначені висновки суду не мають преюдиційний характер у зв`язку з тим, що стосуються фактів, які пов`язані з діями іншого учасника дорожнього руху, який не є обвинуваченим у вказаному провадженні. Вищевказані висновки суду не мають обов`язковості для суду при розгляді інших справ, оскільки стосуються вирішення питання про доведеність обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення. 
Зокрема, апеляційний суд звертає увагу на те, що такий висновок суду суперечить постанові Івано-Франківського апеляційного суду від 04 листопада 2025 року, якою було закрито провадження за звинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Зокрема, у вказаній постанові суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП не доведена у встановленому законом порядку. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що судовий розгляд здійснюється у відповідності до принципу змагальності сторін, відповідно до якого кожна із сторін самостійно доводить правильність її правової позиції та надає суду відповідні докази на підтвердження своїх доводів.
Сторони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав.
Принцип змагальності ґрунтується на тому переконанні, що протилежність інтересів сторін є найкращою гарантією для забезпечення повноти судового розгляду та встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішання питання про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів не дозволяє встановити обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У рішенні по справі «Кобець проти України» зазначено, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Згідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що діючий закон про притягнення особи до адміністративної відповідальності, містить тільки одну правову підставу для визнання особи невинуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому суд правильно закрив провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що у випадку наявності спору щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, питання про винуватість учасників дорожньо-транспортної пригоди у її вчиненні може бути вирішено в порядку цивільного судочинства. 
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу представника потерпілої ї адвоката Лютана З.Й. залишити без задоволення, а постанову судді залишити без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника потерпілої адвоката Лютана З.Й. залишити без задоволення.
Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення. 

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду О.П. Васильєв