ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

23 грудня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/12151/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),
суддів: Білак С.В., Юрко І.В., 
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року в адміністративній справі №160/12151/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, третя особа - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, третя особа - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №046050023641 від 09.01.2025 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії за віком за Списком № 1 згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви про призначення пенсії № 105 від 05.02.2025 року та у зарахуванні до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи з 03.04.2012 року по 25.10.2017 року, з 26.10.2017 року по 07.04.2023 року, з 08.04.2023 року по 25.05.2023 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до пільгового стажу за Списком № 1 ОСОБА_1 періоди роботи з 03.04.2012 року по 25.10.2017 року, з 26.10.2017 року по 07.04.2023 року, з 08.04.2023 року по 25.05.2023 року; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з 09.11.2024 призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком за Списком № 1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020, на підставі заяви про призначення пенсії № 105 від 05.02.2025.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року позовні вимоги задоволено частково, а саме, суд:
- визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №046050023641 від 09.01.2025 року, яким відмовлено у призначенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії за віком за Списком № 1 згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви про призначення пенсії № 105 від 05.02.2025 року та у зарахуванні до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи з 03.04.2012 року по 25.10.2017 року, з 26.10.2017 року по 07.04.2023 року, з 08.04.2023 року по 25.05.2023 року;
- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до пільгового стажу за Списком № 1 ОСОБА_1 періоди роботи з 03.04.2012 року по 25.10.2017 року, з 26.10.2017 року по 07.04.2023 року, з 08.04.2023 року по 25.05.2023 року;
- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 05.02.2025 року за Списком №1 на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення`в редакції відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року, з урахуванням висновків суду;
- в іншій частині позовних вимог – відмовив;
- стягнув на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (код ЄДРПОУ 21084076) документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що згідно уточнюючої довідки пільговий стаж (такі довідки видаються за встановленою формою із зазначенням кількості пільгового стажу (років, місяців, днів)) від 31.12.2024 №594/2, яка видана ПАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" ОСОБА_1 працювала з 01.12.2005 по 02.04.2012 та з 08.04.2023 по 31.12.2024 в шкідливих умовах роботи за Списком № 1. В довідці зазначено, що за даними обліку робочого часу, стаж пільгової роботи ОСОБА_1 за Списком № 1 становить: за 2005 рік - 01 місяць, за 2006 рік - 11 місяців 29 днів, за 2007 рік - 12 місяців, за 2008 рік - 12 місяців, за 2009 рік - 11 місяців 29 днів, за 2010 рік - 12 місяців, за 2011 рік - 11 місяців 30 днів, за 2012 рік - 03 місяці 02 дні, за 2023 рік - 08 місяців 22 дні, за 2024 рік - 11 місяців 11 дні. Атестація робочих місць за умовами праці на підприємстві проведена згідно наказів: № 1766 від 07.11.2005, № 1367 від 23.07.2010, №2070 від 05.11.2010, №575 від 26.05.2023 тому, до пільгового стажу роботи за Списком № 1 позивача не зарахований період роботи з 08.04.2023 по 25.05.2023. Атестація робочих місць за умовами праці - це комплексна оцінка всіх факторів виробничого середовища і трудового процесу, супутніх соціально-економічних факторів, що впливають на здоров?я і працездатність працівників в процесі трудової діяльності. Атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо виливати на стан здоров?я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. Відтак, врахування періоду пільгової роботи на посадах, які не атестовані, суперечить чинному пенсійному законодавству. Враховуючи зазначене та вимоги чинного законодавства, оскільки позивач не досягла віку, встановленого статтею 114 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» (50 років), апелянт вважає, що підстави для призначення пенсії за віком на пільгових умовах на даний час відсутні.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність рішення відповідача №046050023641 від 13.02.2025, яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 у зв`язку з недосягненням пенсійного віку. Трудова книжка позивача містить всі записи про періоди роботи, пільговими довідками підтверджено наявність пільгового стажу позивача.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст. 311 КАС України.
Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .
05.02.2025 року звернулася із заявою про призначення/перерахунок пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 встановленого зразка, через портал електронних послуг Пенсійного фонду України, що підтверджується заявою про призначення пенсії від 05.02.2025 та роздруківкою з порталу електронних послуг Пенсійного фонду України щодо прийняття до розгляду заяви №105 про призначення пенсії з переліком доданих документів.
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію відділ призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області розглянуло заяву позивача та додані до неї документи, за принципом екстериторіальності та 13.02.2025 прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії за №046050023641 у зв`язку з тим, що у позивача на дату звернення відсутній необхідний пільговий стаж та пенсійний вік, визначений пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-ІV.
З тексту рішення №046050023641 від 13.02.2025 встановлено наступне. 
Дата народження заявника ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 05.02.2025. 
Пунктом 1 статті 114 Закону передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Згідно з пунктом 2 цієї статті, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 50 років, при страховому стажі роботи на дату досягнення віку 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. 
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема, жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи. 
Підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є наявність професії (посади) та виробництва у відповідному Списку, а також підтвердження шкідливих умов праці працівника за результатами атестації робочих місць за умовами праці впродовж повного робочого дня, встановленого для даного виробництва. Під повним робочим днем слід вважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків. Відсутність чи не підтвердження хоча б однієї з цих умов не дає права працівникові на пенсію за віком на пільгових умовах. 
Пунктом 20 постанови Кабінету Міністрів України від 18.08.1993 року№637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників в яких має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, зайнятість повний чи неповний робочий день, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. 
Вік заявниці 45 років 2 місяці 27 днів. 
Страховий стаж особи з урахуванням кратності становить 35 років 10 місяців 10 днів. 
Пільговий стаж по Списку №1 становить 7 років 10 місяців 17 днів. 
Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди трудової діяльності; за доданими документами до пільгового стажу не зарахований період роботи у ТзОВ «Промисловий ремонт» з 03.04.2012 по 25.10.2017 згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, оскільки довідка не відповідає Додатку 5, а саме: відсутній кутовий штамп, нема усіх підписів відповідальних осіб. 
Додатковий коментар: відмовлено у призначенні пенсії відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», через відсутність настання необхідного віку 50 років. На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.
05.03.2025 на електронні адреси відповідача та третьої особи було направлено адвокатський запит №15/03-Д з проханням повідомити на якій підставі позивачу не зараховано до пільгового стажу за Списком №1 період роботи з 26.10.2017 по 07.04.2023.
Листом від 11.03.2025 №0400-010307-8/49460 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повідомило, що до пільгового стажу позивача не зараховано період роботи з 26.10.2017 по 07.04.2023, оскільки відсутня довідка про пільговий характер роботи за зазначений період.
09.04.2025 на електронні адреси відповідача та третьої особи було направлено адвокатський запит №09/04-Д з проханням повідомити: на якій підставі позивачу не зараховано до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи з 08.04.2023 по 25.05.2023.
У відповідь на адвокатський запит отримано лист № 0400-010307-8/75402 від 17.04.2025, відповідно до якого третя особа повідомила, що згідно довідки, уточнюючої пільговий стаж (такі довідки видаються за встановленою формою із зазначенням кількості пільгового стажу (років, місяців, днів)) від 31.12.2024 року № 594/2, яка видана ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» позивач працювала з 01.12.2005 року по 02.04.2012 року та з 08.04.2023 року по 31.12.2024 в шкідливих умовах роботи за Списком № 1. В довідці зазначено, що за даними обліку робочого часу, стаж пільгової роботи за Списком № 1 становить: за 2005 рік - 01 місяць, за 2006 рік - 11 місяців 29 днів, за 2007 рік - 12 місяців, за 2008 рік - 12 місяців, за 2009 рік 11 місяців 29 днів, за 2010 рік - 12 місяців, за 2011 рік - 11 місяців 30 днів, за 2012 рік - 03 місяці 02 дні, за 2023 рік - 08 місяців 22 дні, за 2024 рік - 11 місяців 11 дні. Атестація робочих місць за умовами праці на підприємстві проведена згідно наказів: № 1766 від 07.11.2005 року, № 1367 від 23.07.2010 року, № 2070 від 05.11.2010 року, № 575 від 26.05.2023 року тому, до пільгового стажу роботи за Списком № 1 заявниці не зарахований період роботи з 08.04.2023 року по 25.05.2023 року. Враховуючи викладене, за наданими документами, загальний страховий стаж зарахований по 31.12.2024, склав 35 років 10 місяців 10 днів, в тому числі робота за Списком № 1- 07 років 10 місяців 17 днів.
Не погоджуючись з рішенням про відмову у призначенні пенсії, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки згідно з рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1/-р/2020 у справі № 1-5/2018 (746/15) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. В трудовій книжці від 18.05.1998 року з додатком АХ №614517 позивача наявні усі відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах позивача за Списком № 1, зокрема зазначений період роботи, посада та підтверджено відповідними записами про проведення планових атестацій робочих місць по професіям, яке забезпечує її право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 з зазначенням наказів про атестацію робочих місць. У випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності, однак відповідач таким правом не скористався.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
На підставі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як слідує зі ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Частиною першою статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі Закон №1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.
Згідно з пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 року (далі Закон №1788-XIІ), у редакції чинній до прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 ( 36-2003-п ) виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, який набув чинності з 01.04.2015 року, віковий ценз для жінок збільшено до 50 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII від 03.10.2017 року, текст Закону №1058-IV доповнений, зокрема, статтею 114, згідно із п. 1 ч. 2 якої на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші.
Вказана норма набула чинності з 01.10.2017 року.
Таким чином, з 01.10.2017 року правила призначення пенсій за Списком №1 почали регламентуватись одночасно двома абсолютно ідентичними законами, а саме: пунктом «а» статті 13 Закону №1788-XII у редакції Закону №213-VIII від 02.03.2015 року та пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV від 09.07.2003 року у редакції Закону №2148-VIII від 03.10.2017 року.
Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 року №1-р/2020 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII.
Пунктом першим резолютивної частини Рішення №1-р/2020 від 23.01.2020 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункт «а» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 року зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року.
Пунктом 3 цього рішення вирішено, що застосуванню підлягає стаття 13 Закону №1788-XII, яка була чинна до 01.04.2015 року, в наступній редакції: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах».
Отже, з 23.01.2020 року в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №1, а саме: пункт «а» статті 13 Закону №1788-XII в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року, та пункт 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV від 09.07.2003 року в редакції Закону №2148-VIII від 03.10.2017 року.
Відносно позивача, правила означених законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає 45 років за пунктом «а» статті 13 Закону №1788-XII в редакції згідно з Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року, та 50 років за пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV.
Виходячи із засад розумності та справедливості та в силу ст. 69 Закону України «Про Конституційний Суд України» судом мають враховуватись висновки Конституційного Суду України викладені у рішенні №1-р/2020 від 23.01.2020 року.
У пункті 3.2. Конституційний Суд України наголошує на принципі правової визначеності, як одному із елементів верховенства права, згідно із яким обмеження основних прав людини та громадянина допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями; держава зобов`язана дотримуватися та застосовувати у прогнозований і послідовний спосіб ті закони, які вона ввела в дію; юридична визначеність передбачає, що норми права повинні бути зрозумілими і точними, а також спрямованими на забезпечення постійної прогнозованості ситуацій і правових відносин; юридична визначеність означає також, що необхідно у цілому дотримуватися зобов`язань або обіцянок, які взяла на себе держава перед людьми.
У пункті 4.4. Конституційний Суд України визначив, що у осіб, які належать до категорій працівників, вказаних у статті 13, Закону № №1788-XII у редакції до внесення змін Законом № 213, виникли легітимні очікування щодо реалізації права виходу на пенсію.
Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.
Таким чином, стаття 13 зі змінами, внесеними Законом України від 02.03.2015 року №213-VIII, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.
Застосування відповідачем до спірних правовідносин норми статті 114 Закону №1058-IV не відповідають принципу верховенства права, а також суперечать нормам ч. 2 ст. 19, ч. 3 ст. 22 Конституції України, згідно із якими, органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та при прийнятті нових нормативно-правових актів або внесенні змін у діючі не допускається зменшення змісту й обсягу існуючих прав і свобод.
Колегія суддів зазначає, що норми статті 114 Закону України №1058-IV абсолютно ідентичні нормам статті 13 Закону № 1788-XII, зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, які були визнанні неконституційними, як такі, що порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.
З огляду на наведену ідентичність цих норм, очевидною є невідповідність положень статті 114 Закону 1058-IV принципу верховенства права, для осіб які працювали із шкідливими умовами праці до підвищення пенсійного віку Законом України від 02.03.2015 року №213-VIII та статтею 14 Закону №1058.
Згідно зі ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини як джерело права.
В пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 року в справі «Щокін проти України» Європейський суд з справ людини як джерело права вказав, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. З посиланням на закріплений в законодавстві України принцип i dubio pro tributario, Європейський суд з прав людини зазначив, що органи державної влади повинні віддавати перевагу найбільш сприятливому для людини та громадянину тлумаченню національного законодавства.
Виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого ст. 8 Конституції України, така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах, як пенсійний вік, має застосовуватися в порядку, визначеному п. 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 року. Таке застосування вищевказаних норм права усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.
Колегія суддів зазначає, що обрані відповідачем у даному спорі мотиви прийняття оскаржуваного рішення не враховують правила розв`язання колізій між діючими актами права однакової сили та з одного з того ж предмету із застосуванням приписів ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на користь невладного суб`єкта - приватної особи, тобто на користь позивача.
Так, розглядаючи заяву позивача про призначення пенсії, відповідач віддав перевагу найменш сприятливому для позивача тлумаченню законодавства, у зв`язку з чим, дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для призначення пенсії, оскільки рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії, прийнято не на підставі Конституції та діючого законодавства України, а від так підлягає скасуванню.
Колегія суддів враховує постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 року у зразковій справі №360/3611/20, висновки якої є обов`язковими для застосування судом у цій справі.
Велика Палата Верховного Суду зазначила, що рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.
У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).
Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.
Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.
Колегією суддів встановлено, що позивач має визначені пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (з урахуванням Рішення № 1-р/2020) вік (45 років), страховий стаж 35 років 10 місяців 10 днів, в тому числі Списком № 1 - 7 років 10 місяців 17 днів.
Ці обставини не є спірними.
Отже, застосовуючи вищезазначений висновок Великої Палати Верховного Суду до спірних правовідносин, відмова відповідача в призначенні позивачу, яка на час звернення до відповідача досягла віку - 45 років, за наявності необхідного стажу, пенсії на пільгових умовах за віком з посиланням на недосягнення нею пенсійного віку та відсутністю необхідного пільгового стажу, визначеного ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-ІV, є протиправною.
Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 11 травня 2022 року справа № 240/21724/20, від 02 червня 2023 року справа №160/13468/20.
Стосовно питання щодо зарахування до пільгового стажу спірних періодів роботи позивача, колегія суддів зазначає наступне.
Рішенням відповідача № 046050023641 від 13.02.2025 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком за Списком №1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зазначено, що до пільгового стажу не зарахований період роботи у ТзОВ «Промисловий ремонт» з 03.04.2012 по 25.10.2017 згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, оскільки довідка не відповідає Додатку 5, а саме: відсутній кутовий штамп, нема усіх підписів відповідальних осіб.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів уній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок від 12.08.1993) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 20 Порядку від 12 серпня 1993 року № 637, передбачено, що довідки, уточнюючі характер роботи, повинні видаватися у разі, коли у трудовій книжці взагалі відсутні відомості про роботу громадян у спірний період, що визначає їх право на пільгову пенсію на пільгових умовах. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Відповідно до п.2.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 № 58 (далі Інструкція від 29.07.93 № 58), до трудової книжки вносяться:
- відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження;
- відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення;
- відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України;
- відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Відповідно до пункту 2.14 Інструкції від 29.07.93 № 58 якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Записами 20-23 трудової книжки від 18.05.1998 року з додатком АХ №614517 підтверджується, що позивач працювала: з 03.04.2012 року по 25.10.2017 року (5 років 6 місяців 23 днів) машиністом крана 4 розряду виробничої дільниці збагачення руди РЗФ-1 в ТОВ «Промисловий ремонт».
Трудова книжка від 18.05.1998 року з додатком серії НОМЕР_2 також містять записи про те, що:
- під записом 20 міститься штамп із написом: за результатами атестації робочих місць, за умовами праці підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 (наказ про результати атестації робочих місць №3/12о від 02.04.2012);
- запис 21 містить штамп із написом: за результатами атестації робочих місць, за умовами праці підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 (наказ про результати атестації робочих місць №3/85о від 30.06.2015);
- запис 14 містить штамп із написом: за результатами атестації робочих місць, за умовами праці підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 (наказ про результати атестації робочих місць №3/144о від 07.10.2016).
Записи трудової книжки від 18.05.1998 року з додатком серії НОМЕР_2 оформлені належним чином згідно вимог п. 2.2, 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників та вони містять відомості про роботу позивача з 03.04.2012 року по 25.10.2017 року машиністом крана 4 розряду виробничої дільниці збагачення руди РЗФ-1в товаристві з обмеженою відповідальністю «Промисловий ремонт», що визначає її право на пільгову пенсію на пільгових умовах за Списком № 1.
Таким чином, у трудовій книжці від 18.05.1998 року з додатком АХ №614517 позивача наявні усі відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах позивача за Списком № 1, зокрема зазначений період роботи, посада та підтверджено відповідними записами про проведення планових атестацій робочих місць по професіям, яке забезпечує її право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 з зазначенням наказів про атестацію робочих місць.
На підтвердження пільгового стажу за Списком № 1 позивачем також було надано довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видану ТОВ «Промисловий ремонт», а також витяг з наказів про проведення атестації робочого місця №3/120 від 02.04.2012 року, №3/85о від 30.06.2015 року, №3/144о від 07.10.2016 року.
Зазначеною довідкою підтверджується, що позивач працювала повний робочий день у товаристві з обмеженою відповідальністю «Промисловий ремонт» з 03.04.2012 року по 25.10.2017 року.
З вищезазначеного періоду в пільгових умовах праці відпрацьовано, згідно виборки: з 03.04.2012 року по 25.01.2017 року машиністом крана 4 розряду виробничої дільниці збагачення руди РЗФ-1.
У зазначений період роботи була зайнята на дробильних, випалювальних, збагачувальних, огрудкувальних та шихтувальних фабриках (у цехах) рудних і нерудних копалин, що містять у пилу 2 відсотки і більше кристалічного (вільного)двооксиду кремнію.
За професією машиніст крана пільговий стаж за Списком №1 складає: за 2012 рік 8 місяців 28 днів, за 2013 рік - 11 місяців 24 дні, за 2014 рік - 11 місяців 12 днів, за 2015 рік -12 місяців, за 2016 рік - 11 місяців 28 днів, за 2017 рік - 9 місяців 25 днів.
У виробництві «Підготовка руд, збагачення, окускування (агломерація, брикетування, згрудкування), випалювання руд і нерудних копалин», що передбачено Списком №1 розділом ІІ, поз.»2а-3в», Затверджених Постановою КМУ №36 від 16.01.2003 року та №1644 від 13.12.2004 року.
У виробництві «Підготовка руд, збагачення, окускування (агломерація, брикетування, згрудкування), випалювання руд і нерудних копалин», що передбачено Списком №1 розділом ІІ, Затверджених Постановою КМУ №461 від 24.06.2016 року.
Таким чином довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній підтверджено, що позивач з 03.04.2012 по 25.10.2017 працювала повний робочий день у шкідливих умовах за Списком № 1.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що твердження відповідача щодо того, що до пільгового стажу роботи за Списком №1 не враховано період роботи позивача з 21.06.2012 року по 31.01.2017 року, оскільки, пільгова довідка, не відповідає Додатку 5, а саме: відсутній кутовий штамп, нема усіх підписів відповідальних осіб, є безпідставними.
Відповідно до пункту 20 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки бо відповідних записів у ній»: у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
Згідно п. 20 Постанови КМУ від 12.08.1993 № 637 у довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки бо відповідних записів у ній має бути вказано:
- періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу;
- професія або посада;
- характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи;
- первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Відповідно до пункту 23 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки бо відповідних записів у ній»: документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).
Колегією суддів проаналізовано пільгову довідку, видану ТОВ «Промремонт», та встановлено, що довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній підписана генеральним директором ТОВ «ПРОМРЕМОНТ» Г.В. Бутівченко та засвідчена печаткою підприємства, що відповідає вимогам Додатку 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637.
Постанова Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» не містить жодної вимоги щодо наявності в довідці кутового штампу та необхідності підписання довідки іншими посадовими особами, в разі її підписання Генеральним директором підприємства.
Верховний суд у постанові від 26.06.2019 року по справі №442/5949/16а прийшов до наступного висновку: «видача уточнюючої довідки передбачена чинним законодавством України і має на меті забезпечення права особи на отримання пенсії, оскільки відомості, які в ній зазначаються, стосуються конкретної особи щодо періоду її роботи і умов праці, у зв`язку з чим при її видачі юридичні особи, установи, організації керуються виключно тими відомостями, які містяться в первинних документах. Тобто, уточнююча довідка є офіційним документом, форма якої затверджена постановою Кабінету Міністрів України №637, і роботодавець за правильність відомостей зазначених у ній несе відповідальність, у зв`язку з чим підприємство не може на власний розсуд відкликати або скасовувати видану довідку.»
Згідно з частиною третьою статті 44 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для ви значення права на пенсію.
Враховуючи викладене, на переконання суду, пенсійні органи повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.
Відносини з приводу правил та процедур звернення громадян за призначенням пенсії визначені приписами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 у редакції постанови Правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1; далі за текстом - Порядок №22-1), п.п.1.1 Розділу І якого визначено форму звернення зацікавленої особи, а нормами Розділу ІІ визначено обсяг матеріалів звернення зацікавленої особи.
Проте, у даному конкретному випадку у межах спірних правовідносин саме такий стан виконання суб`єктом владних повноважень власних процесуальних обов`язків не має жодного юридичного значення, оскільки згідно з ч.3 ст.44 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Аналогічні вимоги до реалізації владної управлінської функції суб`єкта владних повноважень з приводу вчинення управлінських волевиявлень стосовно призначення громадянам пенсій сформульовані як у п.1.8 Розділу І Порядку №22-1 (де указано, що у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія), так і у п.4.2 Розділу IV Порядку №22-1 (де указано, що працівник пенсійного органу повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.
Також аналогічні вимоги до функціонування пенсійних органів сформульовані у п.п.2 п. 6 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (затверджене Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 за № 28-2, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.0.12015 за № 40/26485) де указано, що Головне управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на головне управління Фонду завдань.
З наведеного слідує, що законодавець одночасно, як наділив органи системи ПФУ правом на перевірку відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, так і обтяжив обов`язком витребування недостатніх відомостей і документів.
Суд вважає, що таке тлумачення змісту обов`язку суб`єкта владних повноважень у спірних правовідносинах є цілком релевантним правовим висновкам постанови Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 та постанови Верховного Суду від 08.02.2021р. у справі № 487/68/17.
Відтак, враховуючи вищенаведене, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності.
Доказів того, що відповідач таким правом скористався суду не надано.
З урахуванням вищенаведеного, посилання відповідача на відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи з 03.04.2012 року по 25.10.2017 року машиністом крана 4 розряду виробничої дільниці збагачення руди РЗФ-1 в ТОВ «Промисловий ремонт» у зв`язку з відсутністю на довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній кутового штампу та відсутності підписів усіх відповідальних осіб є надуманим і необґрунтованим.
Окрім того Індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-5 підтверджується, що при поданні звітів страхувальниками код ЄДРПОУ 36608356 вказувалося, що страхові внески за позивача за період з квітня 2012 року по жовтень 2017 вносилися за професією і кодом № ЗПЗ013А1, як працівнику по Списку № 1.
Відповідно до Довідника кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства (Додаток 3 до «Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженого наказом Міністерства фінансів України 14.04.2015 № 435): код підстав для обліку спецстажу за № ЗП3013А1 - це код для застрахованих осіб, які є працівниками, які зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року №461, і за результатами атестації робочих місць.
Таким чином період роботи позивача у ТОВ «Промисловий ремонт» з 03.04.2012 року по 25.10.2017 року має бути зарахований відповідачем до пільгового стажу за Списком №1 згідно п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020.
Щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу позивача за Списком № 1 періоду роботи з 26.10.2017 року по 07.04.2023 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти», колегія суддів зазначає наступне.
Листом від 11.03.2025 року №0040-010307-8/49460 третя особа повідомила, що до пільгового стажу роботи позивача не зараховано період роботи з 26.10.2017 року по 07.04.2023 року в ТзОВ «Промислові ремонти», оскільки відсутня довідка про пільговий характер роботи за зазначений період.
Записами №24-28 трудової книжки від 18.05.1998 року з додатком серії АХ №614517 підтверджується, що позивач працювала з 26.10.2017 року по 07.04.2023 року (5 років 5 місяців 13 днів) машиністом крана 4,5 розрядів виробничої дільниці з ремонту устаткування №2 в ТОВ «Промислові ремонти».
Трудова книжка від 18.05.1998 року з додатком серії АХ №614517 також містять записи про те, що: під записом 24 - штамп за результатами атестації робочих місць, за умовами праці підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 (наказ про результати атестації робочих місць від 30.06.2017 №3/59о); запис 26штамп за результатами атестації робочих місць, за умовами праці підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 (наказ про результати атестації робочих місць від 30.06.2017 №3/59о); запис 27 штамп за результатами атестації робочих місць, за умовами праці підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 (наказ про результати атестації робочих місць №40 від 30.04.2022).
Таким чином, записи №24-27 трудової книжки від 18.05.1998 року з додатком АХ №614517 оформлені належним чином згідно вимог п. 2.2, 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Вони містять відомості про роботу позивача з 26.10.2017 року по 07.04.2023 року машиністом крана виробничої дільниці з ремонту устаткування №2 в ТОВ «Промислові ремонти», що визначає її право на пільгову пенсію на пільгових умовах за Списком № 1.
Постановою КМУ від 24.06.2016 року №461 передбачено право пенсію за Списком №1 машиніста крана у виробництві «Підготовка руд, збагачення, окускування (агломерація, брикетування, згрудкування) випалювання руд і нерудних копалин».
З огляду на наявність відповідних записів у трудовій книжці позивача, яка в свою чергу є основним доказом на підтвердження відповідного трудового стажу працівника при вирішенні питання про призначення пільгової пенсії за віком, уточнюючі довідки та документи про атестацію робочого місця є допоміжними доказами, які варто пропонувати надати особі виключно в випадках передбачених пенсійним законодавством.
Про це зазначено у постанові Верховного суду від 25 лютого 2021 року по справі №683/3705/16-а.
Позивачем в позовній заяві доведено до відома суду, що надати довідку, уточнюючу пільговий стаж, накази про атестацію позивач не має можливості у зв`язку з тим, що правонаступником товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» код ЄДРПОУ 40799891 є товариство з обмеженою відповідальністю «КЛАРІКС РЕМ 23», код ЄДРПОУ 40799891, юридична адреса якого: 07001, Київська область, Бориспільський район, місто Яготин, вулиця Незалежності, будинок 22, що підтверджується витягом з ЄДР юридичних осіб, ФОП та громадських формувань від 15.05.2023 року за кодом 458970502575.
Направлений адвокатський запит №29/01-Д від 29.01.2025 року про надання пільгової довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній та наказів про атестацію робочих місць повернуто адресату за закінчення терміну зберігання.
Таким чином, позивач намагалася отримати документи, підтверджуючі її право на пенсію на пільгових умовах.
Індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-5 підтверджується, що при поданні звітів страхувальником код ЄДРПОУ 40799891 вказувалося, що страхові внески за період з жовтня 2017 року по лютий 2023 року за позивача вносилися за професією і кодом № ЗПЗ013А1, як працівнику по Списку № 1.
Таким чином, період роботи позивача з 26.10.2017 року по 07.04.2023 року в ТОВ «Промислові ремонти» має бути зарахований до її пільгового стажу за Списком № 1.
Щодо зарахування до пільгового стажу позивача за Списком №1 періодів роботи позивача з 08.04.2023 року по 25.05.2023 року згідно довідки №594/2 від 31.12.2024 року, колегія суддів зазначає наступне.
Як встановлено з відповіді третьої особи, оформленої листом № 0400-010307-8/5402 від 17.04.2025, згідно довідки уточнюючої пільговий стаж (такі довідки видаються за встановленою формою із зазначенням кількості пільгового стажу (років, місяців, днів)) від 31.12.2024 року № 594/2, яка видана ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», позивач працювала з 01.12.2005 року по 02.04.2012 року та з 08.04.2023 року по 31.12.2024 року в шкідливих умовах роботи за Списком № 1. Атестація робочих місць за умовами праці на підприємстві проведена згідно наказів: № 1766 від 07.11.2005, № 1367 від 23.07.2010, № 2070 від 05.11.2010, № 575 від 26.05.2023, тому до пільгового стажу роботи за Списком № 1 заявниці не зарахований період роботи з 08.04.2023 по 25.05.2023.
Записами №29-31 трудової книжки від 18.05.1998 року з додатком АХ №614517 підтверджується, що позивач працювала з 08.04.2023 року по день розгляду справи судом працює машиністом крана 5,6 розряду виробничої дільниці збагачення руди приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат».
Трудова книжка від 18.05.1998 з додатком НОМЕР_2 також містять записи про те, що: запис 30 за підсумками позачергової атестації робочих місць результатами атестації робочих місць за умовами праці по даній професії встановлено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 згідно наказу №575 від 26.05.2023 року.
Таким чином, записи трудової книжки від 18.05.1998 року оформлені належним чином згідно вимог п. 2.2, 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників та вони містять відомості про роботу позивача з 08.04.2023 року по 25.05.2023 року машиністом крана виробничої дільниці збагачення руди рудозбагачувальної фабрики №1 в ПрАТ «ПІВНГЗК», що визначає її право на пільгову пенсію на пільгових умовах за Списком №1.
На підтвердження пільгового стажу за Списком №1 позивачем також було надано довідку № 594/2 від 31.12.2024 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видану Приватним акціонерним товариством «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», а також витяг з наказу про атестацію робочих місць за умовами праці, якими підтверджено право на пільгове забезпечення за Списком № 1: витяги з наказів про атестацію № 1766 від 07.11.2005, № 1367 від 23.07.2010, № 2070 від 05.11.2010, № 575 від 26.06.2016.
Довідкою №594/2 від 31.12.2024 року підтверджується, що позивач працювала повний робочий день в публічному акціонерному товаристві «Північний гірничо-збагачувальний комбінат»: у виробництві: підготовка руд, збагачення, окускування (агломерація, брикетування, згрудкування), випалювання руд і нерудних копалин, що передбачено Списком №1, розділ ІІ, а) робітники поз.2а-3в, затверджених Постановою КМУ №36 від 16.01.2003 року. З 01.12.2005 року по 18.08.2010 року машиністом крана виробничої дільниці з ремонту та утримання механічного устаткування №1 на дільниці збагачення руди рудозбагачувальної фабрики №1. З 19.08.2010 року по 02.04.2012 року машиністом крана виробничої дільниці збагачення руди рудозбагачувальної фабрики №1 у виробництві: Підготовка руд, збагачення, окускування (агломерація, брикетування, згрудкування), випалювання руд і нерудних копалин, що передбачено Списком №1, розділ ІІ, робітники, затверджених Постановою КМУ №461 від 24.06.2016 року, з 08.04.2023 року по 31.12.2024 року машиністом крана виробничої дільниці збагачення руди рудозбагачувальної фабрики №1. Зазначений період роботи була зайнята на рудозбагачувальній фабриці по збагаченню залізної руди, що містить у пилу 2 відсотки і більше кристалічного (вільного) двооксиду кремнію.
За даними обліку робочого часу пільгового стажу за Списком №1 становить: за 2005 рік - 1 місяць, за 2006 рік - 11 місяців 29 днів, за 2007 рік - 12 місяців, за 2008 рік - 12 місяців, за 2009 рік - 11 місяців 29 днів, за 2010 рік 12 місяців, за 2011 рік - 11 місяців 30 днів, за 2012 рік 3 місяці 2 дні, за 2023 рік 8 місяців 22 дні, за 2024 рік 11 місяців 11 днів. Підстава: Особова картка форми П-2 від 08.07.2002 року, технологічний процес, результати атестації робочих місць за умовами праці (Наказ №1766 від 07.11.2005 року, Наказ №1367 від 23.07.2010 року, Наказ №2070 від 05.11.2010 року, Наказ №575 від 26.05.2023).
Таким чином довідкою № 594/2 від 31.12.2024 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній підтверджено, що позивач з 08.04.2023 року по 31.12.2024 (у тому числі у спірний період з 08.04.2023 по 25.05.2023) працювала повний робочий день у шкідливих умовах за Списком №1.
Згідно, індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-5 підтверджується, що при поданні звітів страхувальником код ЄДРПОУ 00191023 вказувалося, що страхові внески за квітень 2023 рік 23 дні, травень 2023 рік 31 день за позивача вносилися за професією і кодом № ЗПЗ013А1, як працівнику по Списку № 1.
Таким чином період роботи позивача з 08.04.2023 року по 25.05.2023 року в ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат»» згідно трудової книжки від 18.05.1998, довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 594/2 від 31.12.2024 року та Індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5 має бути зарахований до пільгового стажу, що дає право на пенсію за Списком № 1.
Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №046050023641 від 09.01.2025 року, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком за Списком № 1 згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви про призначення пенсії № 105 від 05.02.2025 року та у зарахуванні до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи з 03.04.2012 року по 25.10.2017 року, з 26.10.2017 року по 07.04.2023 року, з 08.04.2023 року по 25.05.2023 року є протиправним та підлягає скасуванню.
Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відновленням порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу за Списком № 1 ОСОБА_1 періоди роботи з 03.04.2012 року по 25.10.2017 року, з 26.10.2017 року по 07.04.2023 року, з 08.04.2023 року по 25.05.2023 року; з 09.11.2024 року, та з урахуванням дискреції пенсійного органу в питаннях призначення пенсії, з метою ефективного захисту права позивача на пенсію за віком на пільгових умовах, зобов`язати ГУ ПФУ в Рівненській області повторно розглянути заяву позивача від 05.02.2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Відтак, доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 327, 328 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року в адміністративній справі №160/12151/25 - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року в адміністративній справі №160/12151/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 328-329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко 

суддя С.В. Білак 

суддя І.В. Юрко