ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

13 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/7339/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),
суддів: Суховарова А.В., Головко О.В., 
розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року (суддя Ніколайчук С.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із адміністративним позоовм до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 02.10.2024 за № 912420817890 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за 2023 рік та 2024 рік;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.01.2023 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 із розрахунку 50% від суддівської винагороди, визначеної у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області від 31.07.2024 за № Б-с-1008, виходячи з розміру 164 260,80 грн, без обмеження максимального розміру, з урахуванням раніше виплачених сум;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.01.2024 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 із розрахунку 50% від суддівської винагороди, визначеної у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області від 31.07.2024 за № Б-с-1009, виходячи з розміру 185 313,60 грн, без обмеження максимального розміру, з урахуванням раніше виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернулась до пенсійного органу з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв`язку із збільшенням прожиткового мінімуму для працездатних осіб згідно із довідками від 31.07.2024 за № Б-с-1008, від 31.07.2024 за № Б-с-1009. Проте, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відмовив позивачці в проведенні такого перерахунку з посиланням на те, що суддівська винагорода судді, який працює на відповідній посаді, не збільшувалася, тому відсутні підстави для здійснення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці. Позивачка вказує, що відповідно до Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон № 1402-VIII), для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлений на 1 січня календарного року. Оскільки ця конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, відповідач протиправно відмовив позивачу в здійсненні перерахунку.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Скаржником зазначено, що статтею 7 Закону України від 03.11.2022 № 2710-ІХ «Про Державний Бюджет України на 2023 рік» а також статтею 7 Закону України від 09.11.2023 № 3460- IX «Про державний бюджет України на 2024 рік» передбачено, що у 2023 та 2024 роках прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу суддів, становить 2102 грн, тобто на рівні 2020 року. Отже зміни розміру складових суддівської винагороди суддів, який працює на відповідній посаді з 01.01.2023, та і з 01.01.2024 не відбулося. Держава призупинила зростання суддівської винагороди, провівши градацію (поділ) прожиткового мінімуму для працездатних осіб і на прожитковий мінімум для працездатних осіб стосовно визначення посадового окладу певних соціальних груп на рівні Закону, який відповідно до приписів частини першої статті 135 Закону регулює обчислення посадового окладу судді у 2024 році.
Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , є суддею Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу у відставці.
3 07.10.2016 позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (Відділ обслуговування громадян № 18 (сервісний центр) м. Кривий Ріг) та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 50 відсотків суддівської винагороди, яке попередньо було перераховано на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 (справа № 160/638/21) з 19.02.2020 та на 19.02.2020 складає 64321,20 грн. (128 642,40 грн. х 50%), з вересня 2021 року на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області від 24.02.2020 року № Б-с-373 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, визначено станом на 18.02.2020.
11.07.2024 Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області позивачу видано довідки № Б-с-1006, Б-с-1007, Б-с-1008, Б-с-1009 про суддівську винагороду в яких підтверджено, що зокрема:
- суддівська винагорода судді, який здійснює повноваження без врахування обмежень встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 складає 138 924,00 грн. в тому числі : посадовий оклад - 81720,00грн., доплата за вислугу років (70%) - 57204,00 грн.;
- суддівська винагорода судді, який здійснює повноваження без врахування обмежень встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 складає 151 837,20 грн. в тому числі : посадовий оклад - 89316,00грн., доплата за вислугу років (70%) - 62521,20 грн.;
- суддівська винагорода судді, який здійснює повноваження без врахування обмежень встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 складає 164 260,80 грн. в тому числі : посадовий оклад -96624,00грн., доплата за вислугу років (70%) - 67636,80 грн. ;
- суддівська винагорода судді, який здійснює повноваження без врахування обмежень встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» станом на 01.01.2024 складає 185 313,60 грн. в тому числі посадовий оклад - 109008,00грн., доплата за вислугу років (70%) - 76305,60 грн.
25.09.2024 позивачка звернулась до відділу обслуговування громадян № 18 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. До вказаної заяви надала довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області від 31.07.2024 № Б-с1006 про розмір суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, визначений станом на 01.01.2021; від 31.07.2024 № Б-с-1007 про розмір суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, визначений станом на 01.01.2022, від 31.07.2024 № Б-с-1008 про розмір суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, визначений станом на 01.01.2023 та від 31.07.2024 № Б-с-1009 про розмір суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, визначений станом на 01.01.2024.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 02.10.2024 за № 912420817890 позивачу протиправно відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі вказаної заяви та довідок про перерахунок про суддівську винагороду.
Відмовляючи позивачу в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області посилається на те, що Законами України «Про Державні бюджети України» на 2021, 2022, 2023, 2024 роки прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, порівнянні з 2020 роком залишено без змін - у розмірі - 2102, 00 грн.
Позивачка вважає, що вказане рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є протиправним та підлягає скасуванню та суд повинен зобов`язати здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2023 та з 01.01.2024 згідно із довідками № Б-с-1008, № Б-с-1009, виданими 31.07.2024 Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, оскільки вказане рішення порушує права позивачки, у зв`язку з чим звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. 
Стаття 130 Конституції України визначає, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя.
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначено Законом України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі – Закон № 1402-VIII).
Згідно з ч. 1 ст. 135 Закону № 1402-VIII, суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч. 2 ст. 135 Закону № 1402-VIII, суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Базовий розмір посадового окладу судді становить:
1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (ч. 3 ст. 135 Закону № 1402-VIII).
Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. Закону № 1402-VIII, до базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти:
1) 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб;
2) 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб;
3) 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.
У випадку, якщо суд розміщується в декількох населених пунктах, застосовується регіональний коефіцієнт за місцезнаходженням органу, який провів державну реєстрацію такого суду (частина 4).
Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу (частина 5).
Суддям виплачується щомісячна доплата за науковий ступінь кандидата (доктора філософії) або доктора наук із відповідної спеціальності в розмірі відповідно 15 і 20 відсотків посадового окладу судді відповідного суду (ч. 6 ст. 135 Закону № 1402-VIII).
Суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу (ч. 10 ст. 135 Закону № 1402-VIII).
Пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 1 січня 2017 року, встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, крім розрахунку щорічного обсягу фінансування статутної діяльності політичних партій.
До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.
Закон № 966-XIV дає визначення прожитковому мінімуму, закладає правову основу для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень.
Згідно зі статтею 1 цього Закону прожитковий мінімум – вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.
Частиною третьою статті 4 Закону № 966-XIV визначено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.
Статтею 7 Законів України «Про державний бюджет на 2021 рік» від 15.12.2020 № 1082-IX, «Про державний бюджет на 2022 рік» від 02.12.2021 №1928-IX, «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 № 2710-ІХ, «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 № 3460-IX разом із встановленням на 01 січня прожиткового мінімуму для працездатних осіб, введений такий новий вид прожиткового мінімуму, як прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, розмір якого становить 2102 грн.
Отже, окремими приписами законів України Про Державний бюджет України встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102 гривні саме для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді.
Колегія суддів зауважує, що наведені приписи цих законів є чинними, не визнавалися Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), а тому, застосовуючи їх для визначення посадового окладу позивачки, Головне управління пенсійного фонду діяло на законних підставах.
Колегія суддів, також зазначає, що безсумнівно, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, поняття якого наведено у Законі № 966-XIV. Цим Законом закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум. І приписами цього Закону судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.
Водночас, законодавець починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік не встановлював прожитковий мінімум стосовно суддів як соціальної демографічної групи. Окремими приписами цих законів встановлювався на 1 січня відповідного календарного року саме прожитковий мінімум для працездатних осіб для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 гривні.
Отже, цими законами не встановлювалася розрахункова величина, відмінна від тієї, що визначена спеціальним законом для визначення розміру суддівської винагороди, а власне визначалася ця величина – встановлювався грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що з метою встановлення чіткого критерію вирішення судами спорів щодо застосування розрахункової величини для визначення посадового окладу суддів починаючи із 2021 року, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2025 року у справі № 240/9028/24 сформувала правовий висновок, про те, що починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік встановлювався на 1 січня відповідного календарного року грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.
Отже, зміни розміру складових суддівської винагороди діючих суддів з 01 січня 2023 року та з 01 січня 2024 року не відбулося, оскільки величина, що використовується для обчислення посадового окладу суддів, залишилась незмінною.
Таким чином, підстави для підвищення суддівської винагороди працюючого судді, а отже, і для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, відсутні.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що 11.07.2024 Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області позивачу видано довідки № Б-с-1008, Б-с-1009 про суддівську винагороду в яких підтверджено, що зокрема:
- суддівська винагорода судді, який здійснює повноваження без врахування обмежень встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 складає 164 260,80 грн. в тому числі : посадовий оклад -96624,00грн., доплата за вислугу років (70%) - 67636,80 грн. ;
- суддівська винагорода судді, який здійснює повноваження без врахування обмежень встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» станом на 01.01.2024 складає 185 313,60 грн. в тому числі посадовий оклад - 109008,00грн., доплата за вислугу років (70%) - 76305,60 грн.
Разом з тим, у довідках, виданих Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області Б-с-1008, Б-с-1009 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, суддівська винагорода для визначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці обчислена із прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2684,00 грн та 3028,00 грн., що суперечить правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 24 квітня 2025 року у справі № 240/9028/24.
Зважаючи на те, що для визначення базового розміру посадового окладу судді, який враховується при розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, повинен застосовуватись прожитковий мінімум для працездатних осіб відповідно до Законів № 2710-ІХ та № 3460-ІХ у розмірі 2102 грн, та те, що з 01 січня 2021 року не відбулась зміна розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для здійснення перерахунку з урахуванням прожиткового мінімуму, визначеного на підставі абзацу 4 статті 7 законів України про державний бюджет України на 2023, 2024 роки.
Однак, колегія суддів зауважує, що довідка про суддівську винагороду не є безумовною підставою для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зазначений у ній розмір суддівської винагороди може бути врахований лише за умови, що він визначений відповідно до вимог чинного на момент здійснення перерахунку законодавства, у тому числі з урахуванням установленого Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді. Якщо ж сума, зазначена у довідці, не відповідає нормативно визначеним критеріям обчислення суддівської винагороди, вона не може слугувати підставою для перерахунку, а сам факт видачі довідки не створює для органу Пенсійного фонду обов`язку здійснювати перерахунок довічного грошового утримання з урахуванням такого розміру.
Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 02.10.2024 за № 912420817890 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за 2023 рік та 2024 рік та як наслідок про відмову у задоволенні похідної позовної вимоги щодо зобов`язання здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі оновлених довідок, оскільки приписами абзацу 5 статті 7 Закону № 3460-IX встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102 гривні саме для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді.
Аналогічні висновки щодо застосування наведених вище правових норм викладено у постанові Верховного Суду від 17 листопада 2025 року у справі № 520/32171/24.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції задовольняючи позов, допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення в частині та прийняття постанови про відмову у задоволенні позову.
Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для розподілу судових витрат немає.
Керуючись ст. ст. 311, 317, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова 

суддя А.В. Суховаров 

суддя О.В. Головко