10.12.25
22-ц/812/1884/25

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2025 року м. Миколаїв 
        справа №486/2159/21
провадження №22-ц/812/1884/25

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: 
головуючого Локтіонової О. В.,
суддів: Крамаренко Т. В., Ямкової О. О.,
із секретарем судового засідання – Колосовою О. М.,
за участі позивачки ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Южноукраїнського (зараз – Південноукраїнського) міського суду Миколаївської області від 13 грудня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Савіна О. І. у приміщенні суду у м. Южноукраїнську (зараз – Південноукраїнськ) Миколаївської області, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на 1/8 частину квартири у спільній частковій власності та визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

В грудні 2021 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_3 звернулася до суду з зазначеним вище позовом, який обґрунтовувала наступним.
Позивач зазначала, що вона є власником 7/8 частки квартири АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 належить 1/8 частка квартири.
В цій квартирі фактично проживає відповідачка з різними чоловіками, не узгоджуючи їх сумісне проживання з позивачкою. Витрати по утриманню житла відповідачка не здійснює, що призводить до накопичення заборгованості за комунальні послуги. Періодично підприємство з надання послуг з електропостачання відключає в квартирі електроенергію через заборгованість. Через неналежне утримання сантехнічного обладнання відповідачка систематично затоплює квартиру, розташовану поверхом нижче.
Позивачка вказувала, що працює за кордоном, тому приїжджає в місто Південноукраїнськ раз на рік та вимушена проживати у своєї бабусі, оскільки проживати в одній квартирі з відповідачкою неможливо через повну антисанітарію.
Згідно з технічним паспортом загальна площа квартири становить 50,5 кв. м, житлова – 27,7 кв. м. 
Отже, 1/8 частки відповідачки в загальній площі квартири становить 6,31 кв. м, у свою чергу житлова площа становить 3,46 кв. м. Житлові кімнати мають площу у 16,0 кв. м та 11,7 кв. м.
На думку позивачки, виділити частку відповідачки в квартирі в натурі неможливо, оскільки площа кімнат втричі більша, ніж частка в праві власності відповідачки. Припинення права власності відповідачки не завдасть їй істотної шкоди, оскільки ОСОБА_2 має на праві приватної власності інше нерухоме майно, а саме 146/1000 частки квартири АДРЕСА_2 . Співвласником іншої частки квартири є її мати ОСОБА_4 .
Відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості об`єкта, проведену суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 , ринкова вартість 1/8 частки спірної квартири становить 47 080 грн. Ці кошти позивачка внесла на рахунок ТУ ДСА України в Миколаївській області.
Посилаючись на викладене, позивачка просила: 1) припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 на 1/8 частку квартири АДРЕСА_1 , з виплатою їй компенсації вартості частки у спільному майні у розмірі 47 080 грн, які внесені на рахунок ТУ ДСА України в Миколаївській області згідно з квитанцією №0.0.2362787927.1 від 01 грудня 2021 року; 2) визнати за позивачкою право власності на 1/8 частку цієї квартири; 3) розподілити судові витрати.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції 

Заочним рішенням Южноукраїнського (зараз – Південноукраїнського) міського суду Миколаївської області від 13 грудня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_2 на 1/8 частку квартири АДРЕСА_1 , з виплатою їй компенсації вартості частки у спільному майні у розмірі 47 080 грн, які внесені на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Миколаївській області ОСОБА_1 відповідно до квитанції №0.0.2362787927.1 від 01 грудня 2021 року.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/8 частку квартири АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1816 грн.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що частка відповідачки є незначною і не може бути виділена в натурі. Припинення права власності ОСОБА_2 на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди її інтересам як співвласника майна і не порушить її прав, оскільки відповідачка має у власності іншу частку нерухомого майна.
Ухвалою Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11 серпня 2025 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 13 грудня 2022 року залишено без задоволення.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_2   подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідачка зазначала, що вона не була належним чином повідомлена судом про дату, час і місце розгляду справи. Вказане позбавило її права надавати заперечення проти позову, подавати докази та бути почутою судом.
Крім того, судом не було досліджено те, що позивачка фактично не проживала у спірній квартирі, оскільки в неї є інше житло в м. Києві та не несла витрати на утримання майна.

Доводи інших учасників справи

Позивачка подала відзив на апеляційну скаргу, у якому наголошено на тому, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Фактичні обставини справи

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна 7/8 частки квартири АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 (3/8 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 травня 2021 року та частки на підставі договору дарування від 12 листопада 2020 року). 1/8 частка цієї квартири належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 травня 2021 року.
Відповідно до технічного паспорту на квартиру загальна площа спірної квартири становить 50,5 кв. м, житлова – 27,7 кв. м. Квартира складається з коридору – 8,5 кв.м, житлової кімнати – 16,0 кв.м, житлової кімнати – 11,7 кв.м, кухні – 8,7 кв.м, вбиральні – 1,3 кв.м, ванни – 2,6 кв.м, лоджії – 1,7 кв.м.
Згідно з звітом про незалежну оцінку вартості об`єкта від 25 травня 2021 року, проведеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 , ринкова вартість цієї квартири становить 376 600,00 грн, тобто вартість 1/8 частки – 47 080 грн.
ОСОБА_1 у вказаній квартирі не проживала, однак сплачувала комунальні послуги, про що свідчать квитанції. Натомість ОСОБА_2 у квартирі проживала, проте, комунальні послуги сплачувала не регулярно та не у повному обсязі, що призводило до накопичення боргів, що випливає з переписки позивачки з головою об`єднання співвласників багатоквартирного будинку та відомостей про нарахування комунальних послуг. 
Згідно з копіями актів про наслідки залиття житлового/нежитлового приміщення №1/21 від 04 червня 2021 року та №2/21 від 12 грудня 2021 року, складених комісією ОСББ «Набережна Енергетиків 41», квартиру АДРЕСА_3 (дев`ятий поверх) залито водою з розташованої вище квартири АДРЕСА_4 .
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна ОСОБА_2 належить на праві спільної часткової власті 146/1000 частки однокімнатної квартири АДРЕСА_2 , яка має загальну площу 33,7 кв. м, житлову площу 17,2 кв.м.
Згідно з квитанцією №0.0.2362787927.1 від 01 грудня 2021 року ОСОБА_1 внесла на рахунок ТУ ДСА України в Миколаївській області 47 080 грн як компенсацію за 1/8 частки квартири АДРЕСА_1 .

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

Згідно з вимогами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення є розгляд судом справи (питання) за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Частина 1 статті 8 ЦПК України передбачає, що ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачка не була повідомлена про розгляд справи у суді першої інстанції за місцем її реєстрації, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення суду. Повідомлення її через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України не може вважатися належним повідомленням, бо таке є можливим щодо відповідача, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме. Зареєстроване місце проживання відповідачки було відомо на час розгляду справи судом першої інстанції і це була спірна квартира.
За такого, колегія суддів вважає, що рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення.
Вирішуючи зазначене питання, апеляційний суд виходить із такого.
У статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною першою статті 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства (частини перша, друга статті 319 ЦК України).
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Норми статті 183 ЦК України регламентують, що подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.
Припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників передбачено у статті 365 ЦК України, якою визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Тобто стаття 365 ЦК України передбачає реалізацію права співвласників на припинення права власності одного із співвласників на його частку в спільному майні за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але можуть бути застосовані за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
З огляду на викладене, при вирішенні позову, пред`явленого на підставі статті 365 ЦК України, визначальним для прийняття судом рішення є встановлення обставини про те, що припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників не завдасть шкоди особі, право власності на частку якої припиняється, а визначення істотності шкоди, яка може бути завдана співвласнику, право якого припиняється, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та технічних характеристик об`єкта, який є спільним майном.
Таке тлумачення відповідає сталій судовій практиці щодо застосування статті 365 ЦК України про примусове припинення частки у спільному майні.
Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі №908/1754/17, у постановах Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі №344/120/16-ц, від 11 грудня 2023 року у справі №442/7979/21, від 04 грудня 2024 року у справі №753/5150/22, від 26 березня 2025 року у справі №758/1302/23.
Вказані судові рішення свідчать про єдність практики застосування статті 365 ЦК України. Виходячи із встановлених у справі обставин, з врахуванням при вирішенні спору інтересів усіх співвласників, суд вирішує питання щодо наявності або відсутності підстав вважати, що припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду завдасть істотної шкоди інтересам співвласника.

Правомірність дій суду при встановленні вказаної вище обставини оцінюється з точки зору відповідності принципу об`єктивності і неупередженості, диспозитивності цивільного судочинства, завданням та основним засадам цивільного судочинства, а саме справедливому, неупередженому та своєчасному розгляду і вирішенню цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 760/8958/15-ц (провадження № 61-4860св18) зазначено, що: «висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном».
Отже, припинення права на частку має відбуватися, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Тобто можливе порушення інтересів як самого співвласника, так і членів його сім`ї виступатиме перешкодою для задоволення позову про припинення права на частку. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, робиться в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Ця умова спрямована на запобігання порушення інтересів співвласника та членів його сім`ї. Оскільки мається на увазі недопущення такого порушення, тому суд при розгляді справи повинен перевіряти, чи не будуть порушені інтереси й заподіяна шкода (майнова або немайнова) внаслідок припинення права на відповідну частку.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2024 року у справі №671/1543/21 дійшов висновку, що право відповідача на частку у спільному майні підлягає припиненню за умови доведення наявності підстав, передбачених частинами першою та другою статті 365 ЦК України, для припинення права на таку частку.
Відсутність конструкції «за наявності одночасно» у статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин.
Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просила припинити право власності ОСОБА_2 на 1/8 частку спірної квартири на підставі положень статті 365 ЦК України, стягнувши з позивачки вартість цієї частки, посилаючись на те, що частка ОСОБА_2 у спільному майні є незначною, виділ такої частки у натурі є неможливим, припинення права на частку не завдасть істотної шкоди правам та інтересам відповідачки, оскільки вона має у власності інше нерухоме майно.
Колегія суддів вважає, що досліджені докази свідчать, що наявні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ,  оскільки частка ОСОБА_2  у спільному майні є незначною (1/8 частки – це 6,31 кв.м загальної площі квартири та 3,46 кв. м житлової площі); вона не може бути виділена в окремий об`єкт нерухомого майна, що свідчить про неподільність спірного нерухомого майна; спільне володіння і користування майном є неможливим у зв`язку з відсутністю порозуміння між співвласниками квартири, у тому числі через доведення відповідачкою квартири у занедбаний стан та через несплату нею комунальних платежів; відповідачка має у приватній власності частку у іншому нерухомому майні (квартирі); припинення права відповідачки на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди її інтересам, з огляду на факт попереднього внесення позивачкою на депозитний рахунок суду вартості частки відповідачки у спільному нерухомому майні.
З огляду на викладене колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги відповідачки про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки вона належними доказами їх не спростувала. 

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).
Відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення є розгляд судом справи (питання) за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Виходячи з зазначеного, колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . 

Щодо судових витрат 

Згідно із підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що апеляційний суд частково задовольнив  апеляційну скаргу відповідачки та скасував рішення суду першої інстанції у зв`язку з порушенням ним норм процесуального права, позов було задоволено у повному обсязі, то наявні підстави для відшкодування відповідачкою позивачці судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 1816 грн.

Керуючись ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Заочне рішення Южноукраїнського (зараз – Південноукраїнського) міського суду Миколаївської області від 13 грудня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на 1/8 частку квартири у спільній частковій власності та визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.
Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 на 1/8 частку квартири АДРЕСА_1 , з виплатою їй компенсації вартості частки у спільному майні у розмірі 47 080 грн, які внесені на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Миколаївській області ОСОБА_1 відповідно до квитанції №0.0.2362787927.1 від 01 грудня 2021 року.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/8 частку квартири АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 1816 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий          О. В. Локтіонова

Судді         Т. В. Крамаренко

О. О. Ямкова        

Повне судове рішення складено 12 грудня 2025 року.