УХВАЛА
про відкриття касаційного провадження

03 грудня 2025 року  
м. Київ
справа №360/660/25
адміністративне провадження №К/990/47461/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Кравчука В.М. та Чиркіна С.М., перевіривши касаційну скаргу Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України»
на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 червня 2025 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2025 року
у справі №360/660/25
за позовом ОСОБА_1 
до Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області
про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду з позовом до Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Центральної медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров`я України Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», що оформлено довідкою про невизнання інвалідом без номера, без дати, виданою ОСОБА_1 , оглядалась ІНФОРМАЦІЯ_1 заочно;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №232350005997 від 31 грудня 2024 року про перерахунок пенсії позивачу та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити з            01 січня 2025 року перерахунок пенсії та продовжити виплату пенсії ОСОБА_1 згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №646763 від            13 лютого 2023 року.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 20 червня 2025 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2025 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», оформлене довідкою форми №167/о про невизнання ОСОБА_1 інвалідом, заочний огляд 13 грудня 2024 року.

Зобов`язано Державну установу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» провести повторно медико-соціальну експертизу щодо ОСОБА_1 у відповідності до вимог Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року №1317, Інструкції про встановлення груп інвалідності та з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Державна установа «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» 18 листопада 2025 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження, звернулася з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Розглядаючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження у цій справі, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Підставами касаційного оскарження судового рішення, зазначеними у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, у випадках: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду; відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах.

На обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що суди першої і апеляційної інстанцій неправильно застосували положення абзаців четвертого, десятого пункту 13 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від                  03 грудня 2009 року №1317 (далі - Положення №1317) (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2024 року №1276 (далі - Постанова КМУ №1276)), пункту 8 Положення про Центральну медико-соціальну експертну комісію Міністерства охорони здоров`я України, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 26 жовтня 2024 року №1809 (далі - Положення №1809), без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 17 березня 2020 року у справі №240/7133/19, від 25 вересня 2018 року у справі №804/800/16 та від 26 вересня 2018 року у справі №817/820/16, за відсутності висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах.

Скаржник вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли необґрунтованого висновку про обов`язковість проведення повторного огляду особи (переогляду) під час здійснення процедури перевірки обґрунтованості попередніх рішень медико-соціальних експертних комісій на виконання запитів правоохоронних органів.

На переконання скаржника, системний аналіз зазначених у касаційній скарзі норм права дозволяє Центральній медико-соціальній експертній комісії Міністерства охорони здоров`я України приймати рішення про скасування групи інвалідності виключно на підставі аналізу наявної медико-експертної документації, якщо така документація не підтверджує наявність підстав для встановлення інвалідності, без безпосереднього обстеження особи.

Скаржник наполягає, що суди, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову у справі, фактично перебрали на себе функції медико-соціальної експертної комісії, відновивши позивачці групу інвалідності без належних медичних підстав, ігноруючи факт того, що рішення про скасування інвалідності базувалося на виявленні порушень у первинній медичній документації.

Крім того, заявник стверджує, що суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 17 березня 2020 року у справі №240/7133/19, від 25 вересня 2018 року у справі №804/800/16 та від 26 вересня 2018 року у справі №817/820/16, у яких сформовано правову позицію про те, що суд не може здійснювати власну оцінку підставності медичного висновку, оскільки це є компетенцією спеціалізованих установ. Суд має право перевіряти лише дотримання процедури.

Скаржник також вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування абзаців четвертого, десятого пункту 13 Положення №1317 (в редакції Постанови КМУ №1276), пункту 8 Положення №1809, які регулюють процедуру перевірки рішень медико-соціальних експертних комісій у період реформування системи (кінець 2024 - початок 2025 року).

У касаційній скарзі Державна установа «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» просить Верховний Суд скасувати рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 червня 2025 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2025 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Таким чином, проаналізувавши підстави, на яких подано касаційну скаргу, враховуючи доводи скаржника, зазначені в обґрунтування необхідності прийняття її до розгляду касаційним судом, а також положення статті 129 Конституції України, якою передбачено право на касаційне оскарження судового рішення, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 червня 2025 року та постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2025 року, з метою з`ясування правильності застосування судами першої і апеляційної інстанцій положень абзаців четвертого, десятого пункту 13 Положення №1317 (в редакції Постанови КМУ №1276), пункту 8 Положення №1809, перевірки необхідності врахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 17 березня 2020 року у справі №240/7133/19, від 25 вересня 2018 року у справі №804/800/16 та від 26 вересня 2018 року у справі №817/820/16 та з метою формування відповідного правового висновку Верховним Судом.

Верховний Суд також зазначає, що перегляд оскаржуваних судових рішень у касаційному порядку у цій справі може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики у подібних правовідносинах.

Судом перевірено зарахування судового збору на рахунок Державної казначейської служби України.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 248, 328, 334, 335, 338, 355, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» на рішення Луганського окружного адміністративного суду від                20 червня 2025 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2025 року у справі №360/660/25 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.

2. Витребувати з Луганського окружного адміністративного суду справу №360/660/25.

3. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів (за їх наявності) разом з ухвалою про відкриття касаційного провадження.

4. Встановити для учасників справи десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу (у формі, встановленій частинами першою та другою статті 338 КАС України з висловленням позиції стосовно кожної з підстав касаційного оскарження: неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права), доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

5. Роз`яснити учасникам справи, що у разі невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд, відповідно до статті 145 КАС України, може застосувати заходи процесуального примусу.

6. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                Я.О. Берназюк

Судді                                                                                                    В.М. Кравчук

                                                                                                    С.М. Чиркін