П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 490/4487/25	

Перша інстанція: суддя Гуденко О.А.,
повний текст судового рішення
складено 23.10.2025, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Джабурія О.В.,	
судді –	Вербицької Н.В.,	

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 жовтня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:
У червня 2025 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції (далі – відповідач, УПП), в якому просив:
- скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, винесену 24.05.2025 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.126 КУпАП.
В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що у зв`язку з несправністю мотоциклу або через закінчення пального, позивач штовхав свій мотоцикл до м. Миколаєва у напрямку дому, коли його зупинив охоронець підприємства біля якого або через яке в той момент позивач перемішував свій мотоцикл. Охоронець викликав поліцію. На вимогу представників поліції пред`явити документи, позивач повідомив, що всі його документи в додатку «Дія», але телефон знаходиться вдома на зарядці. Позивач подзвонив дружині, яка привезла документи позивача та документи на т.з.. Однак, інспектором поліції було складено постанову про притягнення позивача до відповідальності за керування т.з. без посвідчення водія. Позивач вважає, що зазначена постанова підлягає скасуванню, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, разом з тим при складанні постанови були допущені чисельні процесуальні порушення, обставини справи, викладені в постанові - не відповідають фактичним обставинам.
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.10.2025 року позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.
В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.
З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що згідно оскаржуваної постанови серії ЕНА №4810495 від 24.05.2025 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, 24.05.2025 року о 21:20 у місті Миколаєві, по вул. Фермерській, 14, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п.2.1 (а) Правил дорожнього руху України.
У зв`язку з чим старшим лейтенантом поліції Рекою В.В. було винесено спірну постанову та накладено на позивача адміністративне стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн..
З пояснень позивача, наданих ним під час складення оскаржуваної постанови 24.05.2025 року, останній опинився за адресою: м. Миколаїв, вул. Фермерська, 14/У, у зв`язку з тим, що в його мотоциклі марки «Ява-350-634», д.н.з. НОМЕР_1 , закінчився бензин та він залишив мотоцикл у полі та пішов пішки додому. Повернувшись додому, очікував на допомогу для вирішення вказаної ситуації. Оскільки допомоги не отримав, він разом із донькою вирушив до місця, де залишив мотоцикл. При цьому телефон з додатком «Дія» був залишений вдома на зарядці. Прямувавши скороченим шляхом у напрямку дому, зустрів військовослужбовця, при собі документів не мав, після чого останній викликав наряд поліції.
Отже, у відповідності до оскаржуваної постанови, суть адміністративного правопорушення полягає у тому, що 24.05.2025 року в місті Миколаїві по вул. Фермерській, 14, водій ОСОБА_1 керував мотоциклом марки «Ява-350-634», д.н.з. НОМЕР_1 , немаючі при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП та не спростовано позицію позивача.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно п.5 ст.213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.
Статтею 217 КУпАП передбачено, що посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків.
Перелік посадових осіб, які від імені органів, згаданих у пунктах 2, 5 статті 213 цього Кодексу, розглядають справи про адміністративні правопорушення, встановлюється законами України.
Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, зокрема, передбачені частинами першої, другої і четвертої статті 126.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух; та інше.
Пунктом 1.3 ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
Положеннями п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року за №1395 (далі - Інструкція).
Згідно п.4 розділ І Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Згідно з п.2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною 1 статті 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до п.1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до пунктів 9, 10 розділу ІІІ Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.
Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Так, перевіривши матеріали справи та докази надані відповідачем суду, колегія суддів робить висновок, що процедура притягнення позивача до адміністративної відповідальності порушена не була. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу, та з долученого до матеріалів справи відео з нагрудної камери поліцейського вбачається, що останній роз`яснив позивачу його права, обов`язки, процедуру та строки оскарження.
Отже, оскаржуваної постановою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.126 КУпАП.
Згідно ч.1 ст.126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно пп.«а» п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
В розумінні ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ч.1, ч.4 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем до відзиву додані відеозапис з портативного відеореєстратора патрульного поліції, на якій видно, що відеофіксація починається з моменту як працівники поліції прибули на виклик охоронців, які повідомили, що виявили на закритій території невідомого чоловіка, який хаотично їздив по території на мотоциклі. Охоронцями було встановлено, що водій мотоциклу не мав при собі документів, що посвідчують його особу, тому вони викликали працівників поліції (про що один із охоронців надав письмові пояснення). Також на відеозаписі зафіксовано спілкування працівників поліції з позивачем, який в той час перебуває на закритій території разом з мотоциклом, який був в незаведеному стані. При цьому з відеозапису вбачається, що охоронець повідомляє поліцейському, що бачив як позивач, керував мотоциклом ще і в стані алкогольного сп`яніння, при цьому зазначив- "що це має бути записано на камеру зовнішнього спостереження". При цьому, позивач, який перебував біля мотоциклу у непорушному стані, протягом тривалого часу послідовно стверджував працівникам поліції про те, що мотоциклом він не керував, а лише "штовхав" його у напрямку свого дому з технічних причин. Також з відеозапису вбачається, що позивач ще до приїзду патрульної поліції за допомогою телефону одного з охоронців закритої території зателефонував дружині та попросив її принести на місто його затримання документи на мотоцикл і його телефон. Під час складення спірної постанови до місто події прийшла дружина позивача та принесла документи, з яких інспектори поліції встановили належність вказаного мотоцикла позивачу та наявність в нього посвідчення водія на право керування мотоциклом.
Враховуючи наведені норми та здійснивши аналіз відеозапису та пояснень позивача та охоронця, як доказів по адміністративній справі, колегія суддів зазначає, що відеозапис не містить доказів керування позивачем мотоциклом, твердження позивача про те, що він їхав на мотоциклі, а лише штовхав його у напрямку дому через несправність або закінчення пального, відповідачем належними доказами не спростовано.
Відповідачем не надано до суду будь яких доказів, що позивач саме керував мотоциклом марки «Ява-350-634», д.н.з. НОМЕР_1 , без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відеозапис з камери спостереження, про який свідком (охоронцем) повідомлено працівнику поліції до суду також не надано.
Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив, що належних та допустимих доказів на підтвердження факту керування позивачем транспортним засобом - мотоциклом «Ява-350-634», номерний знак НОМЕР_1 , 24.05.025 року в м. Миколаєві по вул. Фермерскій, 14, матеріали справи не містять.
Отже, представник патрульної поліції, як уповноважена особа на складання постанови про адміністративне правопорушення, самостійно не пересвідчився у факті вчинення правопорушення. При винесенні постанови він поклався виключно на письмові пояснення свідка, який, у свою чергу, посилався на існування відеозапису події. Однак зазначене відео до матеріалів справи долучено не було, що унеможливлює перевірку достовірності наведених свідком обставин.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що працівником поліції не було безпосередньо встановлено фактичних обставин можливого керування позивачем транспортним засобом - мотоциклом «Ява-350-634», номерний знак НОМЕР_1 , 24.05.025 року в м. Миколаєві по вул. Фермерскій, 14, а тому надані докази не можуть вважатися належними та допустимими для підтвердження складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КАпАП, а саме, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Враховуючи наведене, колегія суддів робить висновок, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Статтею 286 КАС України встановленні особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Керуючись ст.272, ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325 КАС України, апеляційний суд,–

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції – залишити без задоволення, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 жовтня 2025 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач 		К.В. Кравченко	
Судді	  	О.В. Джабурія   Н.В. Вербицька