ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/460/26	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №711/7160/25 Категорія:  	Позарецька С. М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року м. Черкаси 

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т. Л. 	
судді	Василенко Л. І., Сіренко Ю. В.	
секретар 	Любченко Т.М.	

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника позивача – адвоката Колєсніка В. А. на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.10.2025(повний текст складено 20105.2025, суддя в суді першої інстанції Позарецька С. М.) у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в :

у серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Черкаської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить частка квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
За життя спадкодавець проживав у вказаній квартирі в період з 19.02.1986 до 21.07.2000. Позивач проживає у вказаній квартирі з січня 1986 року по теперішній час. Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_2 є позивач та батько спадкодавця ОСОБА_3 , місце проживання якого не відоме.
При звернені позивача 09.07.2024 до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Яценко О.В. із заявою про прийняття спадщини остання листом від 09.07.2025 повідомила, що позивач пропустила термін для подачі заяви про прийняття спадщини, який сплив 27.02.2014 і цей термін можливо продовжити лише в судовому порядку.
Обставинами, які заважали позивачу вчасно звернутись до нотаріуса було те, що на момент смерті сина вона разом з ним не проживала та стосунків не підтримувала. Квартиру, в якій спадкодавцю належить частка у праві власності, позивач отримувала самостійно в січні 1986 року від підприємства «АЗОТ» м. Черкаси та все життя вважала її своєю одноособовою власністю, адже в юридичних питаннях не обізнана. Про те, що спадкодавцю належить частка у вказаній квартирі позивач дізналась лише 09.07.2025 при зверненні до Департаменту «ЦНАП» ЧМР для реєстрації місця проживання в квартирі свого племінника, де їй було повідомлено про те, що для цього необхідна згода іншого співвласника.
На думку позивача, вона не могла вчасно реалізувати своє право на прийняття спадщини та пропустила встановлений законом строк, оскільки цьому заважали непереборні обставини, а саме необізнаність про наявність права власності спадкодавця на квартиру, тобто про наявність спадкового майна. 
Позивач вважає поважними наведені обставини пропуску строку на подання заяви про отримання спадщини, а відсутність спору стосовно спадкового майна є достатніми підставами для задоволення позовних вимог.
З наведених підстав позивач просила суд визначити їй додатковий строк тривалістю два місяці з дня набрання рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.10.2025у задоволенні позову відмовлено. В обґрунтування ухваленого рішення суд вказав, що позивачем не надано належних, допустимих та переконливих доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання нею заяви у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку про прийняття спадщини. 
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача адвокат Колєснік В. А. подав 29.12.2025 апеляційну скаргу та в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом обставини, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та новим рішенням задовольнити позовні вимоги у справі.
В обґрунтування скарги вказано на те, що протягом 29 років питання власності, реєстрації та інше на квартиру не підіймались, тому позивач вважала її своєю. Якщо на момент приватизації в 1996 році вказаної квартири вона і була обізнана про те, що квартира належить їй та її сину, то з проміжком часу вона про це забула та не усвідомлювала. 
Крім того скаржник вказує, що, судом не враховано, що позивач зареєстрована та проживає у квартирі починаючи з 19.02.1986 року по теперішній час. За весь цей час, як до смерті спадкодавця та і після, вона утримувала вказану квартиру, сплачувала комунальні платежі, несла інші витрати пов`язані з вказаним майном, зокрема і за ту частку квартири, яка їй не належить.
Також скаржник наголошує на тому, що у даній конкретній справі відсутні інші спадкоємці, чиї права задоволенням позовних вимог можуть бути порушені.
Відзиву на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходило.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а батьком останнього є ОСОБА_3 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , що видане 10.03.2017, актовий запис № 60.
Відповідно до даних свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 від 10.07.1975 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірваний, актовий запис № 333 від 10.07.1975.
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Геронимівка Черкаського району Черкаської області, про що свідчить актовий запис №2133, відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 від 28.08.2013.
За даними паспорту громадянина України серія НОМЕР_4 , що видане Придніпровським РВ УМВС України в Черкаській області 07.07.1998, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 19.02.1986 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до даних листа Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради від 15.07.2025, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 19.02.1986 по 21.07.2000. Відомості про реєстрацію цієї особи станом на 27.03.2013 в департаменті відсутні. Також повідомлено, що за цією адресою станом на 27.03.2013 була зареєстрована ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до свідоцтва № НОМЕР_5 про право власності на житло від 28.08.1996, що видане органом приватизації Придніпровського райвиконкому, квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Ця квартира зареєстрована Черкаським ОБТІ, реєстр № 123рн51 ст.41.
На виконання ухвали суду першої інстанції від 21.08.2025 приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Яценко О.В. 02.10.2025 суду було надані матеріали: інформаційна довідка із Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 01.10.2025 про те, що інформація у цьому реєстрі щодо ОСОБА_2 відсутня; за даними інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) інформація щодо ОСОБА_2 в реєстрі відсутня.
Крім того, приватним нотаріусом Яценко О.В. листом від 08.10.2025 повідомлено, що до нього звернулася ОСОБА_1 щодо заведення спадкової справи після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим їй було роз`яснено про те, що строк для прийняття спадщини нею пропущений і вона має право звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .
Доказів того, що позивач ОСОБА_1 постійно проживала із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини матеріали справи не містять.
Такими є фактичні обставини у справі. 
Правовідносини, що виникли між сторонами на їх підставі, мають зазначене правове регулювання.
Відповідно до положень ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; ч. 1 ст. 1268 ЦК України – спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; ч.1 ст.1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини; ч.1 ст.1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; ч.ч.1, 3 ст.1272 ЦК України - якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Згідно роз`яснень, наданих судам Пленумом ВСУ у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Крім того, як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував право на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкове майно, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постановах: від 04.11.2015 6-1486цс15 та від 23.08.2017 №6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі ВС: від 26.06.2019 у справі №565/1145/17 (провадження №61-38298св18), від 17.10.2019 у справі №766/14595/16 (провадження №61-6700св19), від 30.01.2020 у справі №487/2375/18 (провадження №61-10136св19), від 31.01.2020 у справі №450/1383/18 (провадження №61-21447св19) та інших.
При вирішенні питання про визначення додаткового строку для прийняття спадщини суд повинен встановити, чи були у спадкоємця перешкоди для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини та чи виникли ці перешкоди з поважних причин.
Якщо суд не визнає заявлені спадкоємцем обставини поважними, то він відмовляє у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2024 (справа №686/5757/23) зазначила, що якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини.
Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців – в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою.
У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду виснувала, що суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як то: юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Апеляційний суд враховує, що днем відкриття спадщини за обставин цієї справи є 27.08.2013, заява про прийняття спадщини мала бути подана до нотаріуса до 27.02.2014 включно. Однак до нотаріуса позивач, як спадкоємець, який не проживав зі спадкодавцем та має намір прийняти спадщину позивач не зверталася, а звернулася із заявою до нотаріуса про заведення спадкової справи після смерті сина лише у липні 2025 року.
Враховуючи тривалість пропуску строку для прийняття спадщини, а також встановлені судом обставини, апеляційний суд визнає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для визначення позивачу додаткового строку для подання заявим про прийняття спадщини, оскільки позивачем не доведено існування об`єктивних та неподоланних перешкод для прийняття нею спадщини, а отже нею не доведено, що пропуск зазначеного строку відбувся з поважних причин.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано, що позивач протягом всього часу проживання у квартирі як до смерті спадкодавця так і після утримувала її, сплачувала комунальні платежі, несла інші витрати пов`язані з вказаним майном, оскільки позивачу належить частина цієї квартири на праві власності, що вимагає сплачувати комунальні послуги та підтримувати квартиру у нормальному для проживання стані, з урахуванням імперативної вимоги, закріпленої у ст. 13 Конституції України, що власність зобов`язує.
Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.10.2025у цій справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу – залишити без задоволення.
Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.10.2025у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини – залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 27.01.2026.

Суддя-доповідач

Судді