Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2026 року       м. Рівне

Справа № 569/26319/25
Провадження № 33/4815/201/26

Суддя Рівненського апеляційного суду – Полюхович О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 05 грудня 2025 року, –

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 05 грудня 2025 року  ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
З матеріалів справи вбачається, що 20.11.2025 року о 16:29 год. в м. Рівне на вул. Володимира Стельмаха, 3 водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Renault Kangoo, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6810 №0523. Результат огляду становить 2,32 ‰, що підтверджується тестом №4404 від 20.11.2025 року. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.2,9 а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
В поданій апеляційній скарзі  ОСОБА_2  просить скасувати постанову суду від 05 грудня 2025 року та закрити провадження у справі.
Вказує, що в порушення вимог Інструкції № 1452/735 та ст.256 КУпАП, працівниками поліції не було запропоновано пройти огляд у закладі охорони здоров`я, що ставить під сумнів об`єктивність отриманих результатів. Зазначає, що під час експлуатації поліцейським приладу Драгер 6810 відсутні відомості про дотримання процедури його використання, зокрема здійснення попереднього забору навколишнього середовища, режим відбору повітря, наявність біля алкотестеру мобільних пристроїв, передаючих станції, тому, на його думку, ці сумніви тлумачаться на користь особи, що притягається до відповідальності.
Наголошує, що судом першої інстанції не враховано відсутність безперервного відеозапису з нагрудної камери працівника патрульної поліції, оскільки під час вибіркової фіксації обставин порушення є можливість спотворення дійсних подій, а також не враховано те, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем ЗСУ, тому при вирішенні питання про відповідальність відповідно до ст.33 КУпАП необхідно врахувати характери особи, її службовий статус та обставини, які мають значення.
Апеляційний розгляд, призначений на 09.01.2026 року, був відкладений за клопотанням ОСОБА_1 у зв`язку з необхідністю залучення ним захисника у справі. На судове засідання, призначене на 19 січня 2026 року він також не з`явився та повторно надіслав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою.
Однак доказів, які б підтверджували ці обставини, до клопотань додано не було.
Відповідно до вимог ч.4 ст.294 КУпАП, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
Частиною 2 ст.268 КУпАП визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, не є обов`язковою.
За наведених обставин, а також з метою розгляду справи в розумні строки, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 ..
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Так, приписами частини першої статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами, особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з вимогами ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
При прийняті постанови щодо ОСОБА_1 судом першої інстанції вказані вимоги закону було дотримано.
Висновки суду про доведеність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на сукупності зібраних в справі та досліджених в судовому засіданні достатніх та достовірних доказах, яким дана правильна юридична оцінка.
Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння при встановлених судом обставинах підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого результат огляду позитивний – 2,32 ‰ (а.с.3), результатом тесту №4404, проведеного за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6810, згідно якого ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного сп`яніння – 2,32 ‰ (а.с.4); відеоматеріалами з нагрудних камер працівників поліції, якими зафіксовано проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу (файл mda-28, час 12:50), погодження з результатом огляду (файл mda-28, час 13:55), а також визнання факту вживання алкогольних напоїв (файл mda-28, час 13:10).
Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції є об`єктивними доказами, тобто такими, які процесі доказування не встановлюються від людей і не залежать від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин. 
Так, апеляційний суд виходить з того, що проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу зафіксовано відеозаписом безперервно, а тому відеозапис, долучений до матеріалів справи, є належним та допустимим доказом.
Судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 та порушень ними оформлення адміністративних матеріалів, що ставили б під сумнів його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про порушення працівниками поліції вимог Інструкції № 1452/735 та ст.256 КУпАП є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи. Так, із відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 декілька разів було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, однак останній відмовився від проходження такого огляду, про що він був належним чином повідомлений та усвідомлював правові наслідки своєї відмови (файл mda-28, час 13:10).
Крім того, твердження апелянта щодо недотримання процедури використання приладу «Drager Alcotest 6810» також не знаходять свого підтвердження, оскільки з наявних відеозаписів убачається, що перед проведенням огляду було здійснено контрольний замір повітря (файл mda-28, час 11:30), що свідчить про дотримання встановленої процедури та відсутність стороннього впливу на результати вимірювання. Крім того посилання на гіпотетичні сумніви щодо режиму відбору повітря чи наявності поблизу алкотестеру мобільних пристроїв є припущеннями та не підтверджені жодними належними і допустимими доказами.
Місцевим судом враховано, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем Збройних Сил України, що відповідає вимогам ст.33 КУпАП щодо врахування характеру особи правопорушника та обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, проте апеляційний суд зазначає, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП є безальтернативною, у зв`язку з чим наведена обставина не може вплинути на вид та розмір адміністративного стягнення, встановленого законом.
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.ст.33, 38 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яке, на думку апеляційного суду, буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Отже, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 05 грудня 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу – без задоволення. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович