Справа № 137/1586/24
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2026 р. 

Літинський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Желіховського В.М.
секретаря судових засідань Гречанівської В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-ще Літин за правилами спрощеного позовного провадження (з викликом сторін) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії АВ №00001162 від 10.10.2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом про скасування постанови серії АВ №00001162 від 10.10.2024 року та закриття провадження у справі.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що в постанові серії АВ № 00001162 від 10.10.2024 року зазначено, що 03.10.2024 року о 19 год 52 хв., за адресою: М-01, км 49+495, Київська обл. зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 18.440, ДНЗ НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України перевищення загальної маси транспортного засобу на 5.863 % (2.345 тон.) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та притягнути його до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500.00 грн.
Пояснює, що він дійсно являється власником транспортного засобу MAN TGX 18.440, ДНЗ АВ2023 (сідловий тягач) та TRAILOR, ДНЗ НОМЕР_2 (спеціалізований напівпричіп контейнеровоз), однак вважає, що він 10.10.2025 не порушував вагові норми визначені у пункті 22.5 ПДР.      Звертає увагу, на те, що транспортний засіб марки МAN TGX 18.440. ДНЗ АВ2023EI та TRAILOR, ДНЗ АB1667ХМ є двовісним автомобілем (тягач) з трьохвісним напівприченом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метрів.
На контейнеровозі TRAILOR, ДНЗ AB1667XM встановлено змінний кузов надаю договір позички №ПЗК 15/06/2022 від 15 червня 2022 року та фотознімки даного транспортного засобу на яких чітко видно фітінги на які кріпиться змінний кузов та табличка виробника.
В свою чергу відповідачем під час винесення спірної постанови АВ №00001162 від 10.10.2024 року не було враховано, що транспортний засіб за своєю категорією є двовісним автомобілем (тягач) з тривісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метрів. Вимоги щодо граничного допустимого навантаження щодо визначення загальної маси транспортного засобу для контейнеровозів, які визначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху України не були враховані відповідачем. Змінний кузов (англ. swap body) — змінний вантажний «контейнер», який можна легко та швидко прикріпити до вантажівки. Саме змінний кузов під час перевезення був встановлений на контейнеровозі TRAILOR, ДНЗ AB1667XM.
Відповідач хибно обрахував гранично допустиме навантаження для типу та категорії транспортного засобу та причепу позивача, яке складало 40тонн. Позивач же вважає, що гранично допустиме навантаження загальної маси для даної категорії та типу транспортного засобу (разом із причепом) є 42 тонн.
Ухвалою від 06.01.2026 призначено судове засідання та викликано сторін.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті в судове засідання не з`явився, надіслали до суду клопотання про розгляд справи без участі представника. При розгляді справи просять врахувати доводи, які зазначені у відзиві. У задоволенні заяви просять відмовити. 
25.11.2024 до суду надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне.
Відзив представник відповідача мотивує тим, що 10.10.2024 року зазначено, що 03.10.2024 року о 19 год 52 хв., за адресою: М-01, км 49+495, Київська обл. зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 18.440, ДНЗ НОМЕР_1 , відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,863% (2.345 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена частиною другою статті 132-1 КУпАП.
Розрахунок відсоткового перевищення загальної маси, відповідно до постанови виглядає так: загальна маса - 42345 кг; Фактичні зафіксовані параметри ТЗ: кількість вісей - 5 шт.; спарені колеса - 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 3600 мм, 2-3: 5910 мм, 3-4: 1300 мм, 4-5: 1290 мм, навантаження на вісь 1 - 7450 кг, 2 - 11350 кг, 3 - 9400 кг, 4 - 9350 кг, 5 - 9500 кг, загальна маса - 47050 кг. висота - 3.85 м.; ширина - 2.416 м.; довжина - 14.927 м.
Відсоткове значення перевищення максимально допустимої маси транспортних засобів отримано і відображено в оскаржуваній постанові з врахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає до 10 % щодо визначення загальної маси транспортного засобу, та 16 % щодо навантаження на осі, як передбачено ДСТУ OIML R 134- 1:2010 (OIML R 134-1:2006, IDT).
Помилковими та необґрунтованими вважають твердження позивача про необхідність застосування максимально дозволеної маси навантаження в розмірі 42тонн. Будь-яких доказів щодо здійснення позивачем вантажного перевезення саме змінним кузовом, ідентифікації такого кузова, доказів щодо придбання або використання змінного кузову до суду позивачем не надано. Положення Європейських стандартів встановлюють чіткі вимоги для змінних контейнерів, їх випробування, необхідність отримання дозволу уповноваженого органу відповідної держави для їх подальшого випуску, а також вимоги до їх маркування з метою подальшої ідентифікації. В свою чергу, сідловий тягач з напівпричепом, який перевозив предмет з ознаками контейнеру з тентованим верхом не містив будь-якого маркування. Позивачем, на підтвердження доводів позовної заяви, до матеріалів справи також не долучено й сертифікатів змінного кузову, яким згідно тверджень позивача перевозився вантаж. Отже, позивач здійснював вантажні перевезення транспортним составом, які не використовувалися в момент зафіксованого порушення як контейнеровоз/змінний кузов, тому фактична маса таких транспортних засобів повинна бути не більше 40 тонн. Тому у задоволенні позовних вимог просять відмовити в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію сторін, суд приходить до натспуних висновків.
ОСОБА_1 є власником транспортного засобу спеціалізованого сідлового тягача МAN TGX 18.440. ДНЗ НОМЕР_3 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.10). 
ОСОБА_1 є власником транспортного засобу спеціалізованого напівпричепу – TRAILOR, ДНЗ НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.11).
Із договору №ПЗК/15/06/2022 позички змінного кузова від 15.06.2022 (а.с.13) встановлено, що  ОСОБА_1 є користувачем змінного кузову класу «А» №14032022, 2022 року виготовлення.
Відповідно до постанови серії АВ №00001162 від 10.10.2024 року зазначено, що 03.10.2024 року о 19 год 52 хв., за адресою: М-01, км 49+495, Київська обл. зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 18.440, ДНЗ НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України перевищення загальної маси транспортного засобу на 5.863 % (2.345 тон.) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнути його до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500.00 грн. (а.с.19).
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 ст.29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
У розумінні Закону №2344-ІІІ «Про автомобільний транспорт» великоваговий транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з вагових параметрів якого перевищує встановлені на території України допустиму максимальну масу чи осьове навантаження; великогабаритний транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з габаритних параметрів якого перевищує встановлені на території України допустимі параметри.
Відповідно до пункту 22.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, (далі – Правила дорожнього руху) маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.
За приписами ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Статтею 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажив на території України, у тому числі - габаритно-ваговий контроль транспортних засобів.
Згідно з п.3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (надалі – Правила № 30), передбачено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Положеннями п.4 Правил №30 встановлено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Частиною другою ст.132-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, що тягне за собою накладення штрафу, зокрема, в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно.
Згідно з пп. «б» п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, (далі – ПДР України) рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують: фактичної маси (для автомобільних доріг державного значення), в тому числі:
двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом – 40 тонн;
двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра – 42 тонн.
Надаючи оцінку підставам позову, що транспортний засіб є контейнеровозом, який перевозить змінний кузов та, відповідно, має більшу дозволену вагу, суд виходить з такого.
Наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 за №128/2568, затверджені Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (далі – Правила № 363).
За визначенням, наведеним у главі 1 Правил № 363, вантажний контейнер - одиниця транспортного обладнання багаторазового використання, призначена для перевезення та короткочасного зберігання вантажів без проміжних перевантажень, зручна для механізованого навантаження та розвантаження, завантаження та вивантаження; сідельний тягач - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа.
Відповідно до пунктів 17.2 - 17.5 Правил №363 забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів.
Універсальні автомобільні контейнери, що належать перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м, місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера. Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. При цьому обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб.м).
Разом з тим, наказом Державного підприємства "Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості" від 10.06.2019 №148 «Про прийняття та скасування національних стандартів, прийняття поправки до національного стандарту» прийнято національні стандарти, гармонізовані з європейськими стандартами, методом підтвердження з наданням чинності з 01 серпня 2019 року, зокрема: - ДСТУ EN 12406:2019 (EN 12406:1999, IDT) «Знімні кузови. Термообмінні кузови класу С. Розміри та загальні вимоги»; - ДСТУ EN 12410:2019 (EN 12410:1999, IDT) «Знімні кузови. Термообмінні кузови класу А. Розміри та загальні вимоги».
Наведені ДСТУ прийняті на підставі європейських стандартів EN 12406:1999 «Swap bodies - Thermal swap bodies of Class C - Dimensions and general requirements», a також EN 12410:1999, IDT «Swap bodies - Thermal swap bodies of Class A - Dimensions and general requirements, IDT».
Стандарти Європейського союзу, можуть враховуватися адміністративними судами як аргументація, міркування стосовно гармонійного тлумачення національного законодавства України згідно з усталеними стандартами правової системи Європейського союзу, однак не як правова основа (джерело права) врегулювання відносин, щодо яких виник спір.
Зі змісту наведених Європейських стандартів вбачається, що змінний кузов - це кузов, придатний для міжнародних перевезень та перевезень автомобільним, залізничним транспортом, а також змішаних перевезень.
Змінний кузов класу «А» позначає всі змінні кузови які обладнані нижніми фітингами, розташованими у відповідності до специфікації визначеною для контейнерів типу 1А (40’) відповідно до міжнародного стандарту ISO 668:1995 (див. розділ 1, EN 12410:1999, IDT).
Змінний кузов класу «С» позначає всі змінні кузови які обладнані фітингами, розташованими у відповідності до специфікації визначеною для контейнерів типу 1С (20’) відповідно до міжнародного стандарту ISO 668:1995 (див. розділ 1, ЕХ 12406:1999, IDT). Крім того, у розділах 2 наведених Європейських стандартів ЕХ 12406:1999 IDT, EN 12410:1999 IDT зазначено, що вказані стандарти прийняті зокрема, у відповідності до EN 283:1991 «Swap bodies - Testing».
При цьому з аналізу стандарту EN 283:1991 «Swap bodies - Testing» вбачається що вказаний стандарт встановлює вимоги до змінних кузовів, яким вони мають відповідати за результатами випробування, а також регламентують порядок проведення таких випробувань.
Також зазначений стандарт передбачає можливість випуску вказаних змінних кузовів за умови їх відповідності вимогам та на підставі рішення уповноваженого органу влади відповідної держави. Окрім того, Європейським стандартом ЕХ 13044:2000 «Swap bodies — Coding, identification and marking» встановлює вимоги до маркування змінних кузовів з метою їх подальшої ідентифікації.
Так, маркування змінних кузовів для їх ідентифікації здійснюється шляхом нанесення коду, який має містити інформацію про власника, серійний номер змінного кузову, контрольну цифру та ідентифікатор категорії обладнання (див. розділу 3, ЕХ 13044:2000).
Підсумовуючи наведене, вищевказані положення Європейських стандартів встановлюють чіткі вимоги для змінних кузовів, їх випробування, необхідність отримання дозволу уповноваженого органу відповідної держави для їх подальшого випуску, а також вимоги до їх маркування з метою подальшої ідентифікації, не можливо зробити висновок, що вказане перевезення є перевезенням змінного кузову.
При цьому суд зауважує, що із наданого позивачем договору №ПЗК/15/06/2022 позички змінного кузова від 15.06.2022 неможливо встановити, що саме змінний кузов класу "А" № 14032022 був встановлений на контейнеровоз MAN TGX 18.440, д.н.з. НОМЕР_4 , який рухався 03.10.2024 року о 19 год 52 хв., за адресою: М-01, км 49+495, Київська обл.
За змістом статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
При цьому, незважаючи на те, що частиною другою статті 77 КАС України тягар доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову, зазначене положення поширюється на доказування лише правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності), а не будь-яких обставин. У свою чергу, відповідно до частини першої наведеної статті, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач зобов`язаний довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову. І покладений на суб`єктів владних повноважень тягар доказування правомірності їхніх рішень, дій чи бездіяльності не звільняє позивача від обов`язку довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
У даній справі позивач не довів належними та допустимими доказами обґрунтованість позовних вимог, а судом не встановлено порушень при прийнятті спірної постанови, які могли б вплинути на кінцевий результат розгляду питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Тобто тих порушень, які б по суті стали би підставами для визнання накладення штрафу незаконним.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого позову, у зв`язку з чим відмовляє у його задоволенні в повному обсязі. 
Керуючись ст.2, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 262, 286, 295 КАС України, суд,
ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовної заяви  ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії АВ №00001162 від 10.10.2024 року та закриття провадження у справі.            Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.  

Суддя: Желіховський Віктор Миколайович