ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 р. 	Справа № 520/3531/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2025, головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., повний текст складено 07.08.25 по справі № 520/3531/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Військової частини НОМЕР_1 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому, з урахуванням уточнень, просить суд: визнати протиправною бездіяльність Військовій частині НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 04 листопада 2024 року про звільнення з військової служби та не звільнення ОСОБА_1 з військової служби за рапортом від 06 грудня 2024 року за сімейними обставинами на підставі абзацу четвертого підпункту "г" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується висновком про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі №080-4/0 від 30.10.2024 та довідкою №1156 від 30.10.2024 року, виданих Лікарсько-консультативною комісією Комунальним некомерційним медичним підприємством ХКЛ ЗТ №2 філія "ЦОЗ" АТ "Укрзалізниця" Поліклінічне відділення м.Харків, вул, Малопанасівська, 35, потребує постійного стороннього догляду; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 04 листопада 2024 року про звільнення з військової служби та звільнити ОСОБА_1 з військової служби у запас за сімейними обставинами на підставі абзацу четвертого підпункту "г" пункт) 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується висновком про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі №080-4/0 від 30.10.2024 та довідкою №1156 від 30 10.2024 року, виданих Лікарсько-консультативною комісією Комунальним некомерційним медичним підприємством ХКЛ ЗТ №2 філія "ЦОЗ" АТ "Укрзалізниця" Поліклінічне відділення м.Харків, вул, Малопанасівська, 35, а також виключити зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Військовій частині НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 04 листопада 2024 року про звільнення з військової служби та не звільнення ОСОБА_1 з військової служби за рапортом від 06 грудня 2024 року за сімейними обставинами на підставі абзацу четвертого підпункту "г" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується висновком про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі №080-4/0 від 30.10.2024 та довідкою №1156 від 30.10.2024 року, виданих Лікарсько-консультативною комісією Комунальним некомерційним медичним підприємством ХКЛ ЗТ №2 філія "ЦОЗ" АТ "Укрзалізниця" Поліклінічне відділення м.Харків, вул, Малопанасівська, 35, потребує постійного стороннього догляду. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 04 листопада 2024 року про звільнення з військової служби та звільнити ОСОБА_1 з військової служби у запас за сімейними обставинами на підставі абзацу четвертого підпункту "г" пункт) 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується висновком про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі №080-4/0 від 30.10.2024 та довідкою №1156 від 30.10.2024 року, виданих Лікарсько-консультативною комісією Комунальним некомерційним медичним підприємством ХКЛ ЗТ №2 філія "ЦОЗ" АТ "Укрзалізниця" Поліклінічне відділення м.Харків, вул, Малопанасівська, 35, а також виключити зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2025 та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що протоколом №01 засідання атестаційної комісії НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 11 січня 2025 року залишено без реалізації рапорт позивача від 06.12.2024 року за вх. №13456-24-Вх головного сержанта ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю у висновку медико-соціальної експертної комісії про потребу в постійному догляді. Вказує, що лікарсько-консультативна комісія видає висновки або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний) - до досягнення дитиною 16-річного віку. Стверджує, що процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації визначає Положення №1317. Звертає увагу, що довідка до акту огляду медико-соціального експертною комісією не містить рекомендації щодо необхідності постійного догляду, а з огляду на судову практику, Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого Постановою №1317, Порядку №189, звільнення у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою старше 18 років, повинно підтверджуватись лише відповідним висновком медико-соціальної експертної комісії, а не висновком лікарської-консультативної комісії закладу здоров`я. Зауважує, що при поданні позивачем рапорту на звільнення до Військової частини НОМЕР_1 у відповідному висновку медико-соціальної експертної комісії не зазначено необхідності постійного догляду за дружиною військовослужбовця.
Учасникам по даній справі було направлено судом апеляційної інстанції копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. копію апеляційної скарги.
Військовою частиною НОМЕР_1 отримано копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, що підтверджується наявним в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа.
Разом з тим, працівниками УДППЗ «Укрпошта» повернуто поштові відправлення суду, які надсилались на адресу позивача, із відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 251 КАС України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Згідно пунктів 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270, у разі відсутності адресата поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику за закінченням встановленого строку зберігання.
Водночас до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і т.п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.10.2018 року у справі №821/818/16, від 16.12.2020 року у справі №120/4080/19-а.
Отже, судом вжито необхідні заходи щодо повідомлення позивача про апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії - інструктора групи спеціальних штурмових собак відділення кінологічного забезпечення та протимінної діяльності НОМЕР_3 прикордонної кандидатури (з.м.д. АДРЕСА_1 ) Військової частини НОМЕР_1 .
ОСОБА_1 перебуває в шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 , виданим Вовчанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).
ОСОБА_2 є інвалідом другої групи, шо підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №959093, від 19.09.2024. Висновок про умови та характер праці: протипоказана важка фізична праця з тривалою ходою.
Відповідно до висновку лікарсько-консультативного комісії АТ «Укрзалізниця» філія «ЦОЗ» Харківська клінічна лікарня на залізничному транспорті №2 (форма первинної облікової документації №080-4/о) №1156 від 30.10.2024 про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, ОСОБА_2 рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.
Згідно з медичним висновком лікарсько-консультативного комісії АТ «Укрзалізниця» філія «ЦОЗ» Харківська клінічна лікарня на залізничному транспорті №2 №1156 від 30.10.2024 ОСОБА_2 за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду.
Також, на утриманні позивача станом на момент подачі позову перебувало троє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_5 , серії НОМЕР_6 та серії НОМЕР_7 .
Так, рішенням Харківського районного суду Харківської області від 22.01.2024 у справі №635/5414/23, яке набрало законної сили 02.03.2024, заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації, Чугуївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області східного міжрегіонального управління міністерства юстиції про усиновлення задоволено. Усиновлено громадянином України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Внесено до актового запису №156, складеного 15 вересня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вовчанського районного управління юстиції Харківської області про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Вовчанськ Вовчанського району Харківської області, наступні зміни: в графі «прізвище» вказати - « ОСОБА_8 » замість « ОСОБА_9 », в графі «ім`я» - « ОСОБА_10 » залишити без змін, в графі «по-батькові» вказати - « ОСОБА_11 » замість « ОСОБА_12 », в графі «дата народження» - « ІНФОРМАЦІЯ_5 » залишити без змін, в графі «місце народження» - «місто Вовчанськ Вовчанський район Харківська область, Україна» залишити без змін, в графі «батько» записати « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, уродженець місто Вовчанськ Харківської області» замість « ОСОБА_13 ». Видано нове свідоцтво про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Внесено до актового запису №2, складеного 03 травня 2007 року Вовчансько - Хутірською сільською радою Вовчанського району Харківської області про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с.Вовчанські Хутори Вовчанського району Харківської області, наступні зміни: в графі «прізвище» вказати - « ОСОБА_8 » замість « ОСОБА_9 », в графі «ім`я» - « ОСОБА_14 » залишити без змін, в графі «по-батькові» вказати - « ОСОБА_11 » замість « ОСОБА_12 », в графі «дата народження» - « ІНФОРМАЦІЯ_6 » залишити без змін, в графі «місце народження» - «село Вовчанські Хутори Вовчанський район Харківська область, Україна» залишити без змін, в графі «батько» записати « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, уродженець місто Вовчанськ Харківської області» замість « ОСОБА_13 ». Видано нове свідоцтво про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
04.11.2024 ОСОБА_1 звернувся до коменданта другої прикордонної комендатури полковника ОСОБА_15 з рапортом, в якому просив клопотати перед вищим командуванням про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас за підпунктом «г» (через сімейні обставини та інші поважні причини, перелік яких визначається ч.12 (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) п.3 ч.5 та абзацу «необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи» п.3 ч.12 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».
До рапорту додані копії: витягу з реєстру територіальної громади №2024/003760993 на ОСОБА_4 ; витягу з реєстру територіальної громади №2024/003759678 на ОСОБА_3 ; витягу з реєстру територіальної громади №2024/007196595 на ОСОБА_5 ; витягу з реєстру територіальної громади №2024/007194970 на ОСОБА_2 ; паспорту громадянина України ОСОБА_1 ; картки платника податків ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_16 ; довідки від 24.10.2022 №6324-7001629795 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_4 ; довідки від 24.10.2022 №6324-7001081709 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 ; довідки від 30.04.2022 №6324-7001082005 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_3 ; довідки від 07.07.2022 №6324-7001830181 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 ; довідки від 30.04.2022 №6324-7001687336 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_5 ; довідки про отримання (неотримання) допомоги ОСОБА_1 ; рішення Харківського районного суду Харківської області від 22.01.2024 у справі №635/5414/23; свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ; паспорту громадянина України ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ; довідки до акту огляду МСЕК серія 12 ААГ №959093 на ОСОБА_2 ; висновку №1156 від 30.10.2024 на ОСОБА_2 ; медичного висновку ЛКК №1156 від 30.10.2024 на ОСОБА_2 ; свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_17 .
Як зазначає позивач, відповіді на поданий рапорт від 04.11.2024 про звільнення з військової служби позивач не отримав.
Надалі, 06.12.2024 ОСОБА_1 звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 прикордонного загону з рапортом, в якому просив звільнити його з військової служби на підставі абз.11 п.3 ч.12 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».
До рапорту додані копії: військового квитка ОСОБА_1 ; службового посвідчення ОСОБА_1 ; паспорту ОСОБА_1 ; картки платника податків ОСОБА_1 ; свідоцтва про шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; паспорту ОСОБА_2 ; картки платника податків ОСОБА_2 ; довідки з реєстру територіальної громади ОСОБА_2 ; довідки до акта огляду МСЕК ОСОБА_2 ; висновку №1156 від 30.10.2024 про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (форма первинної облікової документації №080-4/0) на ім`я ОСОБА_2 ; медичного висновку ЛКК від 30.10.2024 на ім`я ОСОБА_2 ; індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю №1213/1228 від 19.09.2024; відповіді від МОЗ України.
Рапорт ОСОБА_1 від 06.12.2024 про звільнення з військової служби розглянутий на засіданні атестаційної комісії НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (витяг з протоколу від 11.01.2025 №1) та ухвалено рішення про залишення рапорту без реалізації.
За результатом розгляду комісія встановила, що необхідність постійного стороннього догляду за дорослим підтверджується відповідним медичним висновком МСЕК, а необхідність постійного стороннього догляду за хворою дитиною підтверджується висновком ЛКК. Однак, у довідці МСЕК про потребу в постійному догляді не зазначено.
Позивач вважає противоправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду його рапорту від 04.11.2024 про звільнення з військової служби та не звільнення його з військової служби за рапортом від 06.12.2024, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправної бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 04.11.2024 про звільнення з військової служби та не звільнення з військової служби за рапортом від 06.12.2024 за сімейними обставинами на підставі абзацу четвертого підпункту "г" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 04.11.2024 про звільнення з військової служби та звільнити ОСОБА_1 з військової служби у запас за сімейними обставинами на підставі абзацу четвертого підпункту "г" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується висновком про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі №080-4/0 від 30.10.2024 та довідкою №1156 від 30.10.2024, виданих Лікарсько- консультативною комісією Комунальним некомерційним медичним підприємством ХКЛ ЗТ №2 філія "ЦОЗ" АТ "Укрзалізниця" Поліклінічне відділення м.Харків, вул, Малопанасівська 35, а також виключити зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до ст.106 Конституції України Президент України, зокрема, приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє станом на сьогоднішній день.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі по тексту - Закон №2232-XII; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
За змістом ч.ч. 1, 3 ст.1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Частиною 6 ст.2 Закону №2232-XII визначені види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (ч.5 ст.1 Закону №2232-XII).
Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII.
За змістом пп. «г» п.3 ч.5 ст.26 Закону №2232-XII контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах: під час проведення мобілізації та дії воєнного стану: через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
В силу положень абз. 11 п.3 ч.12 ст.26 Закону №2232-XII військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: під час дії воєнного стану: необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи.
Частиною 7 ст.26 Закону №2232-XII визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Указом Президента України від 29.12.2009 №1115/2009 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України (далі по тексту - Положення №1115/2009; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), яким визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби в Державній прикордонній службі України (далі - Держприкордонслужба) у мирний час та особливості проходження військової служби в ній в особливий період (пункт 1).
Відповідно до пункту 288 Положення №1115/2009 у разі прийняття рішення про звільнення військовослужбовець подає по команді рапорт та в разі необхідності документи, які підтверджують підстави звільнення.
Спір у цій справі виник у зв`язку з відмовою відповідача у звільненні позивача з військової служби через сімейні обставини на підставі пп. «г» п.3 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Підставою для такої відмови стало те, що необхідність постійного стороннього догляду за дорослим підтверджується відповідним медичним висновком МСЕК, а необхідність постійного стороннього догляду за хворою дитиною підтверджується висновком ЛКК. Однак, у довідці МСЕК про потребу в постійному догляді за дружиною позивача - ОСОБА_2 не зазначено.
Колегія суддів звертає увагу, що процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації визначено Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 (далі по тексту - Положення №1317; чинне на час встановлення дружині позивача - ОСОБА_2 ІІ групи інвалідності та яке 01.01.2025 втратило чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 №1338).
Відповідно до п.п. 19, 24 Положення №1317 комісія (МСЕК) проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акту огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою.
Комісія видає особі, яку визнано особою з інвалідністю або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, довідку та індивідуальну програму реабілітації і надсилає у триденний строк виписку з акта огляду комісії органові, в якому особа з інвалідністю перебуває на обліку як отримувач пенсії чи державної соціальної допомоги (щомісячного довічного грошового утримання), що призначається замість пенсії, та разом з індивідуальною програмою реабілітації - органові, що здійснює загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виписку з акта огляду комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у наданні додаткових видів допомоги.
Копія індивідуальної програми реабілітації надсилається також лікувально-профілактичному закладові і органові праці та соціального захисту населення за місцем проживання особи з інвалідністю. За місцем роботи зазначених осіб надсилається повідомлення щодо групи інвалідності та її причини, а у разі встановлення ступеня втрати професійної працездатності - витяг з акта огляду комісії про результати визначення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у додаткових видах допомоги.
З наведеного вбачається, що лікар, лікарсько-консультативна комісія та лікарсько-експертна комісія формують медичний висновок, а медико-соціальні експертні комісії - довідку, акт огляду (витяг з акту огляду).
Щодо повноважень ЛЛК і медико-соціальної експертної комісії на видачу медичного висновку щодо необхідності здійснення постійного догляду, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до п.3 Положення №1317 медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.
Медико-соціальна експертиза потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання проводиться після подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 р. № 337 "Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві" (Офіційний вісник України, 2019 р., № 34, ст. 1217), висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту професійної патології чи його відділення) про професійний характер захворювання, направлення лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я або роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або територіального органу Пенсійного фонду України, суду чи прокуратури.
Згідно з п.4 Положення №1317 медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.
За приписами пп.1 п.11 Положення №1317 міські, міжрайонні, районні комісії визначають:
- ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків;
- потребу осіб з інвалідністю у забезпеченні їх технічними та іншими засобами реабілітації, виробами медичного призначення на підставі медичних показань і протипоказань, а також з урахуванням соціальних критеріїв;
- потребу осіб з інвалідністю, потерпілих від нещасного випадку на виробництві, із стійкою втратою працездатності у медичній та соціальній допомозі, в тому числі у додатковому харчуванні, ліках, спеціальному медичному, постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі, побутовому обслуговуванні, протезуванні, санаторно-курортному лікуванні, придбанні спеціальних засобів пересування;
- ступінь стійкого обмеження життєдіяльності хворих для направлення їх у стаціонарні відділення центрів соціального обслуговування;
- причини смерті особи з інвалідністю або особи, ступінь втрати працездатності якої визначений комісією у відсотках на підставі свідоцтва про смерть у разі, коли законодавством передбачається надання пільг членам сім`ї померлого;
- медичні показання на право одержання особами з інвалідністю автомобіля і протипоказання до керування ним.
У наведеному переліку прав та обов`язків медико-соціальної експертної комісії відсутнє поняття «постійного догляду», який може бути визначений для осіб, яким інвалідність не встановлена, а вказано лише право визначати необхідність стороннього нагляду, догляду.
Поняття «сторонній догляд» не є тотожним поняттю «постійний догляд», адже перше вказує на те, ким надається догляд, а друге - коли надається такий догляд. При цьому, «постійний догляд» - це безперервний догляд, який надається особі, що не здатна до самообслуговування, догляд, який надається без будь-якого часового обмеження - постійно.
Водночас відповідно до Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.04.2008 №189 при лікувально-профілактичних закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, утворюються ЛКК (пункт 1 розділу III).
За приписами п.3 розділу ІІІ цього Порядку до основних завдань ЛКК належить: 1) видача документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи, відповідно до вимог пункту 4 розділу IV цього Порядку; 2) здійснення направлення хворих на огляд та обстеження до МСЕК для встановлення інвалідності; 3) надання до МСЕК документів хворого, направленого на огляд та обстеження; 4) вжиття заходів щодо перевірки та усунення недоліків у суб`єкта господарювання, що були виявлені за результатом перевірки уповноваженими лікарями, перелік яких затверджується правлінням Пенсійного фонду України, обґрунтованості медичних висновків про тимчасову непрацездатність (у разі звернення керівника суб`єкта господарювання).
Пунктом 4 розділу ІV Порядку передбачено, що ЛКК видає такі документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи: форму рішення для встановлення причинно-наслідкового зв`язку захворювання з умовами праці відповідно до вимог, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 337 «Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві»; висновки або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний),- до досягнення дитиною 16-річного віку.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 №407 «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я» затверджено Інструкцію щодо заповнення форми первинної облікової документації № 080-2/о «Висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі». 
Згідно з п.п. 3, 4 цієї Інструкції такий висновок надається закладами охорони здоров`я усіх рівнів надання медичної допомоги; висновок заповнюється членами лікарської комісії на підставі форми первинної облікової документації № 027/о «Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.02.2012 №110, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 28.04.2012 за № 661/20974.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 №407 «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я» затверджено Інструкцію щодо заповнення форми первинної облікової документації №080-4/о «Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі».
Згідно з п.п. 2, 3 цієї Інструкції такий висновок надається закладами охорони здоров`я усіх рівнів надання медичної допомоги; висновок заповнюється членами лікарської комісії на підставі заповненої лікарем загальної практики-сімейної медицини форми первинної облікової документації № 025/о «Медична карта амбулаторного хворого №__», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.02.2012 №110, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 28.04.2012 за №661/20974.
Також повноваження ЛЛК визначені в наказі Міністерства охорони здоров`я України 31.07.2013 №667 «Про затвердження форми висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу та Інструкції про порядок його надання». Так, у затвердженій вказаним наказом Інструкції мова йде про те, що висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу видається лікарською консультативною комісією закладу охорони здоров`я за місцем проживання чи реєстрації особи з інвалідністю (пункт 1). Висновок ЛКК надається особі, що звернулася із заявою, згідно з формою бланка, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31.07.2013 №667, за підписами членів ЛКК, завіреними печаткою закладу охорони здоров`я, у структурі якого перебуває ЛКК (пункт 8).
Аналізуючи повноваження медико-соціальної експертної комісії, передбачені Положенням №1317, колегія суддів вважає, що саме вона визначає потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі особам з інвалідністю, а також особам, яким визначена ступінь втрати професійної працездатності.
Щодо осіб, які не відносяться до цих категорій, але які за станом здоров`я нездатні до самообслуговування і потребують постійно стороннього догляду, на переконання суду, такі повноваження віднесені до ЛКК закладу охорони здоров`я, які мають право приймати, зокрема: 1) висновок або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), - до досягнення дитиною 16-річного віку; 2) висновок про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (за формою № 080-4/о), з рекомендаціями щодо отримання відповідних послуг; 3) висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціального послуги з догляду на непрофесійній основі (за формою №080-2/о), з рекомендаціями щодо отримання відповідних послуг; 4) висновок щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу за формою бланка, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31.07.2013 №667.
Такий правовий підхід відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2024 у справі № 120/1909/23.
За обставинами справи, 06.12.2024 ОСОБА_1 звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 прикордонного загону з рапортом, в якому просив звільнити його з військової служби на підставі абз.11 п.3 ч.12 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».
У рапорті від 06.12.2024 позивач зазначив, що його дружина - ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи з 20.08.2024 внаслідок загального захворювання. Інвалідність встановлена на строк до 01.09.2025 з датою чергового переогляду 20.08.2025. Наявність інвалідності підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №959093 від 19.09.2024, індивідуальною програмою реабілітації особи з інвалідністю №1213/1228 від 19.09.2024. Відповідно до медичного висновку ЛКК від 30.10.2024 ОСОБА_2 за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду. Звернув увагу, що повноцінний догляд, забезпечення належних умов проживання для ОСОБА_2 можливий лише за наявності поруч чоловіка - ОСОБА_1 і саме з цим причин висловив бажання звільнитися з лав Державної прикордонної служби України.
До рапорту додані копії: військового квитка ОСОБА_1 ; службового посвідчення ОСОБА_1 ; паспорту ОСОБА_1 ; картки платника податків ОСОБА_1 ; свідоцтва про шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; паспорту ОСОБА_2 ; картки платника податків ОСОБА_2 ; довідки з реєстру територіальної громади ОСОБА_2 ; довідки до акта огляду МСЕК ОСОБА_2 ; висновку №1156 від 30.10.2024 про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (форма первинної облікової документації №080-4/0) на ім`я ОСОБА_2 ; медичного висновку ЛКК від 30.10.2024 на ім`я ОСОБА_2 ; індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю №1213/1228 від 19.09.2024; відповіді від МОЗ України.
Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_2 є інвалідом другої групи, шо підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №959093 від 19.09.2024. Висновок про умови та характер праці: протипоказана важка фізична праця з тривалою ходою. 
Водночас, необхідність у постійному сторонньому догляді вказаною довідкою МСЕК серії 12 ААГ №959093 від 19.09.2024 не визначено.
Колегія суддів зауважує, що вказана довідка МСЕК серії 12 ААГ №959093 від 19.09.2024 не є документом, що підтверджує необхідність постійного стороннього догляду за ОСОБА_2 в розумінні положень Закону №2232-XII, а лише свідчить про надані їй рекомендації.
При цьому, визначення потреби у постійному сторонньому догляді не входить до повноважень ЛКК щодо осіб з інвалідністю, а є виключною компетенцією МСЕК.
Дана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 21.02.2024 у справі №120/1909/23.
Так, у постанові від 11.04.2024 по справі №420/16689/23 Верховний Суд зазначив, що документ, який підтверджує відомості, що необхідні для застосування положень щодо звільнення з військової служби у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, повинен відповідати встановленій формі, має бути виданий уповноваженим органом, до компетенції якого належить це чинним законодавством органу, та містити інформацію про строк, на який він виданий, оскільки військовослужбовець ініціює остаточне звільнення з військової служби.
Також, Верховний Суд у постанові від 13.06.2024 у справі № 520/21316/23 наголосив на необхідності з`ясування судами, чи відповідає висновок ЛКК встановленій формі, чи містить він всі відомості, притаманні такому медичному висновку, на підставі якої інформації він видавався та, за підсумком цього, чи є він належним доказом на підтвердження наявності у позивача підстав для звільнення з військової служби.
Водночас, Верховний Суд, надаючи оцінку подібним правовідносинам у постанові від 11.04.2024 у справі №420/16689/23 враховував, що відповідно до абзацу 6 постанови Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 №413 «Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу» військовослужбовці, крім військовослужбовців строкової військової служби, та особи рядового і начальницького складу на їх прохання можуть бути звільнені з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу через такі сімейні обставини та інші поважні причини, зокрема: необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років.
Отже, Верховний Суд дійшов висновку, що Закон №2232-XII встановлює загальну правову норму, яка передбачає коло документів і перелік органів, які можуть підтверджувати відповідні обставини. Зі свого боку приписи постанови Кабінету Міністрів України розмежовують повноваження таких органів залежно від суб`єкта, якому надається відповідний висновок.
Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що відповідач, відмовляючи позивачу у звільненні з військової служби на підставі пп. «г» п.3 ч.5 ст.26 Закону №2232-XII, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
За цим, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не звільнення позивача з військової служби за рапортом від 06.12.2024 за сімейними обставинами на підставі абзацу четвертого підпункту "г" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 звільнити позивача з військової служби у запас за сімейними обставинами на підставі абзацу четвертого підпункту "г" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується висновком про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі №080-4/0 від 30.10.2024 та довідкою №1156 від 30.10.2024, виданих Лікарсько-консультативною комісією Комунальним некомерційним медичним підприємством ХКЛ ЗТ №2 філія "ЦОЗ" АТ "Укрзалізниця" Поліклінічне відділення м.Харків, вул, Малопанасівська 35, а також виключити зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , що безпідставно не враховано судом першої інстанції.
Щодо задоволених вимог позову про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 04.11.2024 про звільнення з військової служби та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 04.11.2024 про звільнення з військової служби, колегія суддів зазначає наступне.
За обставинами справи, 04.11.2024 ОСОБА_1 звернувся до коменданта другої прикордонної комендатури полковника ОСОБА_15 з рапортом, в якому просив клопотати перед вищим командуванням про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас за підпунктом «г» (через сімейні обставини та інші поважні причини, перелік яких визначається ч.12 (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) п.3 ч.5 та абзацу «необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи» п.3 ч.12 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».
До рапорту додані копії: витягу з реєстру територіальної громади №2024/003760993 на ОСОБА_4 ; витягу з реєстру територіальної громади №2024/003759678 на ОСОБА_3 ; витягу з реєстру територіальної громади №2024/007196595 на ОСОБА_5 ; витягу з реєстру територіальної громади №2024/007194970 на ОСОБА_2 ; паспорту громадянина України ОСОБА_1 ; картки платника податків ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_16 ; довідки від 24.10.2022 №6324-7001629795 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_4 ; довідки від 24.10.2022 №6324-7001081709 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 ; довідки від 30.04.2022 №6324-7001082005 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_3 ; довідки від 07.07.2022 №6324-7001830181 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 ; довідки від 30.04.2022 №6324-7001687336 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_5 ; довідки про отримання (неотримання) допомоги ОСОБА_1 ; рішення Харківського районного суду Харківської області від 22.01.2024 у справі №635/5414/23; свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ; паспорту громадянина України ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ; довідки до акту огляду МСЕК серія 12 ААГ №959093 на ОСОБА_2 ; висновку №1156 від 30.10.2024 на ОСОБА_2 ; медичного висновку ЛКК №1156 від 30.10.2024 на ОСОБА_2 ; свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_17 .
Як зазначає позивач, відповіді на поданий рапорт від 04.11.2024 про звільнення з військової служби позивач не отримав, тому наявні підстави для визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 04.11.2024 про звільнення з військової служби та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 04.11.2024 про звільнення з військової служби.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2025 витребувано у Військової частини НОМЕР_1 додаткові докази по справі №520/3531/25, а саме: належним чином засвідчену копію рапорту ОСОБА_1 від 04.11.2024 про звільнення зі служби за пп. "г" п.3 ч.5 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу"; письмові пояснення стосовно отримання, опрацювання та надання відповіді/прийняття рішення по суті порушених в рапорті ОСОБА_1 від 04.11.2024 про звільнення зі служби питань, з наданням відповідних доказів; належним чином засвідчену копію листа Військової частини НОМЕР_1 від 16.11.2024 №08/43587/24-Вн, яким повідомлено про залишення рапорту ОСОБА_1 від 04.11.2024 про звільнення зі служби без реалізації.
Зі змісту наданих на запит суду документів встановлено, що рапорт ОСОБА_1 від 04.11.2024 про звільнення з військової служби направлено комендантом ІНФОРМАЦІЯ_7 полковником ОСОБА_18 до начальника НОМЕР_2 прикордонного загону полковника ОСОБА_19 .
Рапорт ОСОБА_1 від 04.11.2024 про звільнення з військової служби розглянутий на засіданні атестаційної комісії НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (витяг з протоколу від 08.11.2024 №26) та ухвалено рішення про залишення рапорту без реалізації.
За результатом розгляду комісія встановила, що необхідність постійного стороннього догляду за дорослим підтверджується відповідним медичним висновком МСЕК, а необхідність постійного стороннього догляду за хворою дитиною підтверджується висновком ЛКК. Однак, у довідці МСЕК про потребу в постійному догляді не зазначено. 
Розпорядження про доведення рішення атестаційної комісії від 08.11.2024 №26 направлено до підрозділу 16.11.2024 № 08/43587/24-Вн.
Згідно з листом ІНФОРМАЦІЯ_7 (з м.д. АДРЕСА_1 ) НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 22.11.2024, адресованому начальнику відділу кадрів НОМЕР_2 прикордонного загону капітану ОСОБА_20 , на виконання розпорядження начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 16.11.2024 №08/43587/24-Вн «Про доведення рішення засідання атестаційної комісії» 19.11.2024 було доведено рішення засідання атестаційної комісії до вказаних у розпорядженні військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_7 (з м.д. АДРЕСА_1 ).
Обставини доведення ОСОБА_1 рішення засідання атестаційної комісії від 08.11.2024 підтверджені особистим підписом позивача у відомості доведення персоналу ІНФОРМАЦІЯ_7 (з м.д. АДРЕСА_1 ) рішення засідання атестаційної комісії від 08.11.2024.
Таким чином, рапорт ОСОБА_1 від 04.11.2024 про звільнення з військової служби розглянутий по суті на засіданні атестаційної комісії НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (витяг з протоколу від 08.11.2024 №26) та ухвалено рішення про залишення рапорту без реалізації з підстав не зазначення у довідці МСЕК про потребу в постійному догляді дружини позивача - ОСОБА_2 , що безпідставно не встановлено судом першої інстанції.
За цим, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 04.11.2024 про звільнення з військової служби та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 04.11.2024 про звільнення з військової служби не підлягають задоволенню.
Посилання позивача в позовній заяві на те, що на його утриманні перебувало троє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_5 , серії НОМЕР_6 та серії НОМЕР_7 , колегія суддів вважає такими, що не впливають на спірні правовідносини, оскільки зі змісту рапортів від 04.11.2024 та 06.12.2024 не встановлено, що позивач ініціював питання звільнення його з військової служби за підставою перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.
Інші аргументи, зазначені учасниками справи, не вимагають детального обґрунтування, оскільки не є вирішальними.
Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29). 
Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.
За цим, апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2025 по справі № 520/3531/25 скасувати. 
Прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України. 

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	І.С. Чалий   І.М. Ральченко