ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                         

03 грудня 2025 року 
м. Київ
 
справа № 947/25261/22
провадження № 61-573св25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Гулейкова І.Ю., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,
 
учасники справи:
позивач - керівник Київської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради, 
відповідач - ОСОБА_1 , 
треті особи: Громадська організація «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів», Товариство з обмеженою відповідальністю «Тріумф 777»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури на постанову Одеського апеляційного суду від 26 листопада 2024 року, ухвалену у складі колегії суддів: Остапенко В. О., Бондар Я. М., Зубакової В. П.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина

Короткий зміст позовної заяви
 
У листопаді 2022 року керівник Київської окружної прокуратури міста Одеси              (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Громадська організація «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» (далі - ГО «ОООА»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Тріумф 777» (далі - ТОВ «Тріумф 777»), про визнання незаконним та скасування рішення реєстратора, визнання правочину недійсним, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва.
 
Позовну заяву прокурор мотивував тим, що за ГО «ОООА» 03 квітня 2013 року зареєстровано право приватної власності на 1/1 частини автостоянки НОМЕР_2, загальною площею 96,3 кв. м, розташованої на земельній ділянці комунальної власності площею 17142 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 .
06 листопада 2015 року рішенням державного реєстратора проведено державну реєстрацію виправлень до розділу в реєстрі щодо автостоянки НОМЕР_2, у результаті якого змінено загальну площу автостоянки з 96,3 кв. м на 7 607,07 кв. м та змінено частку об`єкта нерухомого майна з 1/1 на 975/1000.
Прокурор указував, що жодних правових підстав для проведення таких змін щодо площі вказаного майна державним реєстратором у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зазначено.
 
06 листопада 2015 року рішенням приватного нотаріуса засвідчено виділ з частки об`єкта нерухомого майна (975/1000) за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстровано право власності за громадською організацією «ОООА».
Також на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 06 листопада 2015 року, право власності на 25/1000 частини автостоянки НОМЕР_2 зареєстровано за ОСОБА_1 . Відповідно до пункту 1 цього договору, 25/1000 частини автостоянки складаються з адміністраторської літ. «А», загальною                        площею 96,3 кв. м.
Рішенням державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» 05 вересня 2019 року змінено загальну площу об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 з 7 607,07 кв. м на 7 206 кв. м, та адресу об`єкта - з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_2 .
 
Прокурор указував, що ОСОБА_1 передала як внесок до статутного капіталу ТОВ «Тріумф 777» нерухоме майно - 25/1000 частини автостоянки НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 , що засвідчено актом приймання-передачі майна від 09 вересня 2019 року № 1.
 
17 вересня 2019 року державний реєстратор прийняв рішення № 48725641 про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Тріумф 777» на виробничі та невиробничі будівлі, загальною площею 1 111,3 кв. м (25/1000 частки), розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , а 24 вересня 2019 року - рішення про реєстрацію права власності за ГО «ОООА» на автостоянку НОМЕР_2, загальною площею 278 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , та закрито об`єкт нерухомого майна ? автостоянку НОМЕР_2, загальною площею 7 206 кв. м.
 
Прокурор стверджував, що Одеська міська рада рішень з приводу розпорядження земельними ділянками не приймала. Інформація щодо оформлення будь-яких правоустановчих документів на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 відсутня, збільшення площі спірного об`єкта нерухомого майна, а саме автостоянки НОМЕР_2, відбулось за рахунок земель Одеської міської ради.
 
Рішенням Господарського суду Одеської області від 14 січня 2022 року, яке набрало законної сили, зокрема, встановлено незаконність та безпідставність набуття права власності ТОВ «Тріумф 777» на виробничі та невиробничі будівлі загальною площею 1111,3 кв. м, за адресою: АДРЕСА_2 .
 
Прокурор указував, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, рішенням державного реєстратора від 06 квітня 2021 року за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на спірне нерухоме майно, загальною площею 1 111,3 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , прийняте на підставі: рішення ТОВ «Тріумф 777»                  від 02 квітня 2021 року, акта приймання-передачі об`єкта нерухомого майна, що передається товариством у зв`язку з виходом особи зі складу учасників ТОВ «Тріумф 777» від 02 квітня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу.
 
Прокурор просив суд:
- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Відділу надання адміністративних послуг Ананьївської міської ради Чернієнко О. В.                від 06 квітня 2021 року за індексним номером 57472169 про реєстрацію права приватної власності за відповідачем на виробничі та невиробничі будівлі загальною площею 1 111,3 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1916440851101);
- визнати недійсним акт приймання-передачі об`єкта нерухомого майна, що передається товариством у зв`язку із виходом особи зі складу учасників ТОВ «Тріумф 777», укладений 02 квітня 2021 року між ТОВ «Тріумф 777» та            ОСОБА_1 , зареєстрований приватним нотаріусом ОМНО Чернягіною Н. С. за реєстровим № № 171, 174.
- зобов`язати ОСОБА_1 звільнити за власний рахунок самовільно зайняту земельну ділянку територіальної громади міста Одеси за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом знесення розташованих на ній самочинно збудованих виробничих та невиробничих будівель загальною площею 1111,3 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1916440851101).
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2023 року, ухваленим у складі судді Коваленко О. Б., позов прокурора до ОСОБА_1 , треті особи: ГО «ОООА», ТОВ «Тріумф 777», про визнання незаконним та скасування рішення реєстратора, визнання правочину недійсним, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва задоволено.
 
Визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора Відділу надання адміністративних послуг Ананьївської міської ради Чернієнко О. В.                 від 06 квітня 2021 року за індексним номером 57472169 про реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_1 на виробничі та невиробничі будівлі загальною площею 1111,3 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1916440851101).
 
Визнано недійсним акт приймання-передачі об`єкта нерухомого майна, що передається товариством у зв`язку із виходом особи зі складу учасників ТОВ «Тріумф 777», укладений 02 квітня 2021 року між ТОВ «Тріумф 777» та            ОСОБА_1 , зареєстрований приватним нотаріусом ОМНО Чернягіною Н. С. за реєстровим № 171, 174. 
 
Зобов`язано ОСОБА_1 звільнити за власний рахунок самовільно зайняту земельну ділянку територіальної громади міста Одеси за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом знесення розташованих на ній самочинно збудованих виробничих та невиробничих будівель загальною площею 1111,3 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1916440851101).
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Одеської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 7 443,00 грн.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що преюдиційним судовим рішенням встановлено, що рішення реєстратора від 06 листопада                         2015 року про реєстрацію виправлень до запису про право власності на автостоянку НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 , та всі інші похідні від нього рішення реєстраторів, зокрема рішення реєстратора від 17 вересня 2019 року про державну реєстрацію права власності ТОВ «Тріумф 777» на виробничі та невиробничі будівлі загальною площею 1 111,3 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 , визнано незаконними та скасовано, тому суд дійшов висновку про скасування похідного рішення державного реєстратора від 06 квітня 2021 року, яким зареєстровано перехід права власності від ТОВ «Тріумф 777»                     до ОСОБА_1 на спірне нерухоме майно загальною площею 1 111,3 кв. м                     за адресою: АДРЕСА_2 . 
Акт приймання-передачі від 02 квітня 2021 року, згідно з яким ТОВ «Тріумф777» передало останній спірне майно, підлягає визнанню недійсним у судовому порядку як правочин, оскільки внаслідок укладення ТОВ «Тріумф 777» розпорядилось неправомірно набутим майном.
Установивши, що спірні виробничі та невиробничі будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , збудовано на земельній ділянці комунальної власності, що не була відведена для цієї мети, а також без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, суд першої інстанції дійшов висновку, що такі об`єкти є самочинними.
Оскільки дійсний власник земельної ділянки, на якій розташовані об`єкти самочинного будівництва, заперечує проти визнання права власності на таке нерухоме майно, суд першої інстанції вважав правомірною та виправданою похідну позовну вимогу про знесення об`єктів самочинного будівництва на земельній ділянці комунальної власності за адресою: АДРЕСА_2 .
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 26 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
 
Скасовано рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2023 року у частині визнання недійсним акта приймання-передачі об`єкта нерухомого майна, що передається товариством у зв`язку із виходом особи зі складу учасників ТОВ «Тріумф 777», укладеного 02 квітня 2021 року між ТОВ «Тріумф 777» та            ОСОБА_1 , зареєстрованого приватним нотаріусом ОМНО Чернягіною Н. С. за реєстровими №№ 171, 174, та зобов`язанння ОСОБА_1 звільнити за власний рахунок самовільно зайняту земельну ділянку територіальної громади м. Одеси за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом знесення розташованих на ній самочинно збудованих виробничих та невиробничих будівель загальною площею 1111,3 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1916440851101) та ухвалено в цій частині нове судове рішення.
 
Позовні вимоги Київської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави       в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 про визнання недійсним акта приймання-передачі об`єкта нерухомого майна, що передається товариством                 у зв`язку із виходом особи зі складу учасників ТВО «Тріумф 777», укладеного                  02 квітня 2021 року між ТОВ «Тріумф 777» та ОСОБА_1 , зареєстрований приватним нотаріусом ОМНО Чернягіною Н. С. за реєстровими №№ 171, 174 та зобов`язання ОСОБА_1 звільнити за власний рахунок самовільно зайняту земельну ділянку територіальної громади міста Одеси за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом знесення розташованих на ній самочинно збудованих виробничих та невиробничих будівель загальною площею 1111,3 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1916440851101) залишено без задоволення.
 
В іншій частині рішення суду залишено без змін.
 
Частково скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції погодився з висновками про визнання незаконним рішення державного реєстратора на тій підставі, що рішенням господарського суду встановлено незаконність набуття права власності ТОВ «Тріумф 777» на виробничі та невиробничі будівлі загальною площею 1 111,3 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 . 
При цьому для такого висновку немає необхідності визнавати недійсним акт прийому-передачі об`єкта нерухомого майна, що передається товариством у зв`язку із виходом особи зі складу учасників ТОВ «Тріумф 777», складений 02 квітня                     2021 року між ТОВ «Тріумф 777» та ОСОБА_1 .
 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції у частині вимог про знесення самочинно збудованого майна, суд апеляційної інстанції послався на фактичні обставин, встановлені у господарській справі № 916/149/21, вказав, що площа земельної ділянки, яка перебувала під автостоянкою НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 , становить 17 142 кв. м та перебуває у користуванні ГО «ОООА», оскільки згідно зі свідоцтвом про право власності на майно, розташоване за вказаною адресою, майно складається, зокрема з будівлі літ. «А» - адміністраторська, загальною площею 96,3 кв. м, основною площею 44,8 кв. м, відображеної у технічному паспорті від 07 лютого 2009 року. Оскільки право приватної власності ГО «ОООА» на автостоянку НОМЕР_2 зареєстровано, тому суд апеляційної інстанції вважав, що наведені у позовній заяві доводи прокурора про самовільне будівництво цих об`єктів не відповідають встановленим у справі обставинам і дослідженим документальним доказам, тому відсутні підстави для знесення цих об`єктів як самочинних.
 
Відмовляючи прокурору у задоволенні позову у частині зобов`язання відповідача звільнити земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , суд апеляційної інстанції вказав, що до позову прокурора не додані відомості про самовільне захоплення земельної ділянки під автостоянку НОМЕР_2, з огляду на наявні у матеріалах господарської справи рішення виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів від 05 квітня 1979 року № 264 та від 05 червня 1980 року № 378 про відведення земельної ділянки під відкриту автостоянку добровільного товариства «Автомотолюбитель УССР» та розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 17 грудня 2008 року № 1252 «Про упорядкування поштової адреси автостоянки НОМЕР_2 по пр. Маршала Жукова, Одеська обласна організація Всеукраїнська спілка автомобілістів».
 
Короткий зміст касаційної скарги
 
У січні 2025 року заступник керівника Одеської обласної прокуратури подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду             від 26 листопада 2024 року, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати оскаржуване судове рішення у частині відмови у задоволенні позову, залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції у частині задоволення позову про оскарження рішення державного реєстратора відповідач до суду касаційної інстанції не оскаржила, тому в силу вимог статті 400 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції в цій часи в касаційному порядку не переглядається.
 
Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду від 16 січня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури, витребувано її матеріали із Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області, іншим учасникам надіслано копії касаційної скарги.
У лютому 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 24 жовтня 2025 року справу призначено до розгляду       у складі колегії із п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями                      для розгляду справи визначено такий склад колегії: суддя-доповідач -                     Коломієць Г. В. , судді, які входять до складу колегії: ОСОБА_4, Гулейков І. Ю., Лідовець Р. А., Луспеник Д. Д. 
 
Розпорядженням заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2025 року у зв`язку                   з відставкою судді ОСОБА_5 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.
 
Системою автоматизованого розподілу справ (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 листопада                        2025 року) визначено такий склад колегії: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), судді, які входять до складу колегії: Гулейков І. Ю., Лідовець Р. А., Луспеник Д. Д.,                     Черняк Ю. В.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 922/2383/16 (провадження № 12-16гс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 2-3007/11 (провадження № 14-525цс18), від 16 січня 2019 року у справі № 757/31606/15-ц (провадження № 14-285цс18), від 19 травня 2020 року у справі № 910/719/19 (провадження № 12-18гс20), від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20) та у постановах Верховного Суду від 11 вересня         2018 року у справі № 918/1377/16, від 27 березня 2020 року у справі № 910/4450/19,             від 05 червня 2024 року у справі № 910/144/23, від 27 липня 2024 року у справі № 646/857/18 (провадження № 61-5330св24).
 
Заявник стверджує, що визнання недійсним акта приймання-передачі нерухомого майна у розумінні статті 202 ЦК України є належним способом захисту цивільних прав та обов`язків згідно зі статтею 16 ЦК України, статтею 20 ГК України.
 
Суд апеляційної інстанції прийняв від відповідача доказ - експертне дослідження будівельно-технічної експертизи від 25 жовтня 2024 року НОМЕР_2-1001 з порушенням вимог статті 367 ЦПК України. Крім того, експертне дослідження проведено після того, як суд першої інстанції ухвалив рішення, а відповідач упродовж розгляду справи у суді першої інстанції не клопотав про проведення експертизи.
 
Суд апеляційної інстанції порушив положення частини четвертої статті 82 ЦПК України, оскільки переоцінив факти, які були встановлені рішенням господарського суду, яке набрало законної сили, щодо приналежності земельної ділянки до земель комунальної власності та порушення прав територіальної громади міста Одеси.
    
Відмовляючи у задоволенні позову у частині знесення самочинно збудованого майна, суд апеляційної інстанції неправильно застосував положення статті 212 ЗК України, порушив положення статті 376 ЦПК України.
 
Знаходження на земельній ділянці одного власника об`єкта нерухомого майна іншого власника істотно обмежує права власника землі, при цьому таке обмеження є безстроковим. 
 
Відзив на касаційну скаргу у визначений Верховним Судом строк не подано.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Розпорядженням Овідіопольської районної державної адміністрації від 19 лютого 2002 року № 99 «Про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна автостоянок № № 19, 24, 36, 38, 39, 41, 42 за Одеською обласною організацією «Всеукраїнської спілки автомобілістів» на підставі статей 6, 20, 39, 41 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», визнано право власності за Одеською обласною організацією Всеукраїнської спілки автомобілістів на об`єкти нерухомого майна автостоянок №№ 19, 24, 36, 38, 39, 41, 42, які розташовані у с. Мізікевича на землях Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, що знаходяться на її балансі, згідно з переліком (додається); доручено Таїровському селищному голові та Овідіопольському районному бюро технічної інвентаризації розглянути питання про оформлення правоустановчих документів на об`єкти нерухомого майна автостоянок № 19, 24, 36, 38, 39, 41, 42, згідно з чинним законодавством України.
 
Додатком до вказаного розпорядження є Перелік об`єктів нерухомого майна автостоянок № 19, 24, 36, 38, 39, 41, 42 Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів, які розташовані в с. Мізікевича на території Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, з якого встановлено:                      літ. «А» - адмінбудинок площею 123 кв. м, літ. «Б» - диспетчерська площею 8 кв. м, літ. «В» - оглядова яма ПТО з навісом площею 16,5 кв. м, 1-6, І - споруди: 1- ворота,                  2 - огорожа металева, 3 - забор залізобетонний, 4 - естакада, 5 - водопровід,                         6 - електромережа. Загальна площа склала 147,5 кв. м.
 
Свідоцтвом № 99 про право власності на автостоянку НОМЕР_2, виданим 19 лютого    2002 року виконкомом Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, посвідчено, що ціла автостоянка, яка розташована на території Таїровської селищної ради с. Мізікевича на вул. Маршала Жукова, дійсно належить Одеській обласній організації Всеукраїнської спілки автомобілістів на праві колективної власності та в цілому складається із: літ. «А» - адмінбудинок, літ. «Б» - диспетчерська, літ. «В» - оглядова яма ПТО з навісом, 1-6, І - споруди. Вказане Свідоцтво видане на підставі розпорядження. У свідоцтві зазначено наступні площі: літ «А» - адмінбудинок (61,5 кв. м), літ. «Б» - диспетчерська (8,0 кв. м), літ. «В» - оглядова яма ПТО з навісом (16,5 кв. м).
 
02 квітня 2009 року виконавчим комітетом Одеської міської ради видано свідоцтво НОМЕР_1 про право власності на автостоянку НОМЕР_2, яким посвідчено, що об`єкт, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому, належить ГО «ОООА» на праві приватної власності. Об`єкт в цілому складається із будівель: літ. «А» - адміністраторська, загальною площею 96,3 кв. м, основною площею 44,8 кв. м, літ. «Б» - диспетчерська, літ. «В» - оглядова яма ПТО з навісом, відображених у технічному паспорті від 07 лютого 2009 року.
 
Свідоцтво про право власності на автостоянку № НОМЕР_2 видане на підставі розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради                            від 17 грудня 2008 року № 1252, протоколу XV (позачергової) конференції Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів від 26 вересня 2008 року, статуту ГО «ОООА», зареєстрованого Головним управлінням юстиції в Одеській області від 27 березня 2009 року № 174-о/д; замість свідоцтва про право власності на об`єкти нерухомого майна автостоянки НОМЕР_2, виданого виконкомом Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 27 лютого 2002 року, зареєстрованого Овідіопольським районним бюро технічної інвентаризації                 від 28 лютого 2002 року у реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 22.
 
Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29 квітня 2009 року № 22612106 КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації об`єктів нерухомості», автостоянка НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ГО «ОООА» на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 02 квітня 2009 року.
 
09 жовтня 2009 року між ГО «ОООА» (продавець) та ТОВ «Автопроектрспецтранс» (покупець) укладений договір купівлі-продажу № 5-1747, відповідно до якого ГО «ОООА» відчужила, а ТОВ «Автопроектспецтранс» прийняло у власність автостоянку НОМЕР_2 (двадцять чотири), що знаходиться у АДРЕСА_1 , та складається в цілому із зазначених: літ. «А» - адміністраторської, загальною площею - 96,3 кв. м, основною площею 44,8 кв. м, літ «Б» - диспетчерської, «В» - оглядової ями ПТО з навісом, розташованих на земельній ділянці площею 17 142 кв. м, яка знаходиться у користуванні продавця, згідно з договором оренди земельної ділянки, посвідченим приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н. Ф. 09 жовтня 2001 року, за реєстровим № 3966. Зазначена автостоянка належить продавцю на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради 02 квітня 2009 року, зареєстрованого у електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 29 квітня 2009 року, записано в книзі                                 за № 86неж-59, номер запису 6169, реєстраційний номер 27168976.
 
Згідно з технічним паспортом від 07 лютого 2009 року, на який міститься посилання у свідоцтві НОМЕР_1 від 02 квітня 2009 року про право власності, автостоянка за адресою: АДРЕСА_1 , складається з наступних об`єктів: літ. «А» - адміністраторська, загальною площею 61,4 кв. м, літ. «Б» - диспетчерська, загальною площею 8,0 кв. м, літ. «В» - оглядова яма з навісом, загальною площею 16,5 кв. м, літ. «Г1-Г25» - гаражі, загальною площею 7 607,7 кв. м, І - вимощення,                   II - естакада, №№ 1 - 4 - огорожа.
 
Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно                       від 20 листопада 2009 року № 24518024 КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації об`єктів нерухомості», автостоянка НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ТОВ «Автопроектспецтранс» на підставі договору купівлі-продажу                від 09 жовтня 2009 року.
 
03 квітня 2013 року між ТОВ «Автопроектспецтранс» та ГО «ОООА» укладений  договір про розірвання договору купівлі-продажу, укладеного між ТОВ «Автопроектспецтранс» та ГО «ОООА», сторони розірвали договір купівлі-продажу, посвідчений Лангольф Ю. Д., державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори, 09 жовтня 2009 року за реєстровим № 5-1747, за яким ГО «ОООА» продала та передала у власність, а ТОВ «Автопроектспецтранс» купило та прийняло у власність автостоянку НОМЕР_2, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та складається в цілому із зазначених: літ. «А» - адміністраторської, загальною площею 96,3 кв. м, основною площею 44,8 кв. м,       літ. «Б» - диспетчерської, «В» - оглядової ями ПТО з навісом, розташованих на земельній ділянці площею 17 142 кв. м, яка знаходиться у користуванні.
 
Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 09 жовтня 2020 року № 227479725, з якої вбачається наступне:
 
- 06 листопада 2015 року державним реєстратором Шостої одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу                             Пенчевим К. Л. внесено до Реєстру рішення (індексний номер 25906972) про реєстрацію виправлень до запису про право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: автостоянки НОМЕР_2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Змінено загальну площу 96,3 кв. м на загальну площу на 7 607,7 кв. м та змінено частку об`єкта нерухомого майна з 1/1 на 975/1000;
 
- 05 вересня 2019 року державним реєстратором КП «Агенція реєстраційних послуг» Одеської області Морозовою О. С. внесено до Реєстру рішення (індексний номер 48546085), яким змінено загальну площу об`єкта нерухомого майна, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з 7 607,7 кв. м на 7 206 кв. м;
 
- 17 вересня 2019 року державним реєстратором КП «Агенція реєстраційних послуг» Одеської області Морозовою О. С. внесено до Реєстру рішення (індексний номер 48725641) про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: виробничі та невиробничі будівлі, загальною площею: 1 111,3 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 за ТОВ «Тріумф 777» на підставі висновку від 13 вересня 2019 року № 002191 щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , технічного звіту від 12 вересня 2019 року щодо можливості виділу 25/1000 частки автостоянки, зі зміною функціонального призначення під виробничі та невиробничі будівлі;
 
- 24 вересня 2019 року державним реєстратором КП «Агенція реєстраційних послуг» Одеської області Морозовою О. С. внесено до Реєстру рішення (індексний номер 48842298) про виділ частки з об`єкта нерухомого майна на підставі технічного паспорта від 13 вересня 2019 року, виданого ТОВ «ПРОФ БТІ»;
 
- 24 вересня 2019 року державним реєстратором КП «Агенція реєстраційних послуг» Одеської області Морозовою О. С. внесено до Реєстру рішення (індексний номер 48842171) про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: автостоянки НОМЕР_2, загальною площею 278 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , за ГО «ОООА» на підставі технічного паспорта № НОМЕР_3 від 19 вересня 2019 року, виданого ТОВ «ПРОФ БТІ», висновку № 002196 від 19 вересня 2019 року та свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 02 квітня 2009 року, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради;
 
- 02 квітня 2021 року ОСОБА_1 у заяві про вихід із ТОВ «Тріумф 777» повідомила про вихід із товариства та на підставі частини дев`ятої статті 9 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», замість виплати вартості частки у статутному капіталі просила передати у власність виробничі та невиробничі будівлі загальною площею 1 111,3 кв. м: складова частина об`єкта нерухомого майна - адміністраторська будівля літ. «А»; складова частина об`єкта нерухомого майна - будівлі літ. «Д», «Е», «Ж», «З»; складова частина об`єкта нерухомого майна - вимощення І; складова частина об`єкта нерухомого майна - огорожі № 5, 6, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1916440851101;
 
- рішенням одноосібного учасника ТОВ «Тріумф 777» від 02 квітня 2021 року ОСОБА_3 , який володіє 100 % у статутному капіталі товариства, прийнято такі рішення: надати згоду товариства на вихід ОСОБА_1 зі складу учасників товариства; у зв`язку із виходом ОСОБА_1 зі складу учасників товариства передати у власність ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 , таке нерухоме майно: виробничі та невиробничі будівлі загальною площею 1 111.3 кв. м: складова частина об`єкта нерухомого майна - адміністраторська будівля літ. «А»; складова частина об`єкта нерухомого майна - будівлі літ. «Д», «Е», «Ж», «З»; складова частина об`єкта нерухомого майна - вимощений, 1; складова частина об`єкта нерухомого майна - огорожі № 5, 6 які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1916440851101; Уповноважити директора та/або представників за довіреністю на вчинення дій, пов`язаних із державною реєстрацією змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських об`єднань;
 
- згідно з актом приймання-передачі об`єкта нерухомого майна, що передається товариством у зв`язку з виходом особи зі складу учасників ТОВ «Тріумф 777»               від 02 квітня 2021 року, ТОВ «Тріумф 777» в особі директора ОСОБА_3., з однієї сторони та ОСОБА_1 з іншої, разом іменовані «сторони», склали цей акт приймання-передачі майна (далі за текстом - акт) про наступне: відповідно до рішення одноосібного учасника ТОВ «Тріумф 777» від 02 квітня 2021 року, товариство передає, а ОСОБА_1 приймає на підставі виходу із товариства замість виплати вартості частки у статутному капіталі у власність таке нерухоме майно: виробничі та невиробничі будівлі загальною площею 1 111,3 кв. м: складова частина об`єкта нерухомого майна - адміністраторська будівля літ. «А»; складова частина об`єкта нерухомого майна - будівлі літ. «Д», «Е», «Ж», «З»; складова частина об`єкта нерухомого майна - вимощені, 1; складова частина об`єкта нерухомого майна - огорожі № 5, 6, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1916440851101; право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації.
 
У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно станом на 21 липня              2021 року містилася інформація щодо того, що речові права на об`єкт нерухомого майна, а саме: виробничі та невиробничі будівлі, загальною площею 1 111,3 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1916440851101) зареєстровані не за ТОВ                    «Тріумф 777», а за фізичною особою - ОСОБА_1 .
 
Ці фактичні обставин справи встановлено судом першої інстанції відповідно до вимог частини четвертої статті 82 ЦПК України.
 
Рішенням Господарського суду Одеської області від 14 січня 2022 року у справі № 916/149/21, яке постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21 вересня 2022 року залишено без змін, позовні вимоги заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської міської ради задоволено частково. Визнано незаконним рішення державного реєстратора Шостої одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Пенчева К. Л. (індексний номер 25906972 від 06 листопада 2015 року) про реєстрацію виправлень до запису про право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: автостоянки НОМЕР_2, яка розташована за адресою:                    АДРЕСА_1 ; визнано незаконним рішення державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Одеської області Морозової О. С. про реєстрацію змін розділу № 48546085 від 05 вересня 2019 року, яким змінено загальну площу об`єкта нерухомого майна, який розташований за адресою:                    АДРЕСА_1 з 7 607,7 кв. м на 7 206 кв. м; визнано незаконним рішення державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Одеської області Морозової О. С. (індексний номер 48842298 від 24 вересня              2019 року) про виділ частки з об`єкта нерухомого майна; визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Одеської області Морозової О. С. (індексний номер 48842171 від 24 вересня              2019 року) про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна,        а саме: автостоянки НОМЕР_2, загальною площею: 278 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Одеської області Морозової О. С. (індексний номер 48725641 від 17 вересня 2019 року) про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: виробничі та невиробничі будівлі, загальною площею: 1 111,3 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ; припинено право власності, зареєстроване за ГО «ОООА», на об`єкт нерухомого майна, а саме: автостоянку НОМЕР_2, загальною площею 278 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1921811351101); у решті позову відмовлено.
 
Із листа Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 22 лютого 2022 року № 10-15-0.3-1089/2-22 встановлено, що згідно з Книгами реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, других примірників державних актів та примірників договорів оренди землі станом на 31 грудня            2012 року, відсутні відомості щодо реєстрації правовстановлюючих документів на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
 
Відповідно до листа Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради              від 14 березня 2022 року за № 01-19/271, за наявною у Департаменті інформацією, рішення про передачу у власність (користування) земельної ділянки за адресою:         АДРЕСА_2 , на користь будь-яких фізичних або юридичних осіб Одеською міською радою не приймалися.
 
Листом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 02 березня 2022 року  № 01-6/67пр повідомлено, що Управлінням не реєструвались документи дозвільного/декларативного характеру на об`єкт будівництва за адресою: АДРЕСА_2 .
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23 листопада 2022 у справі №916/149/21 касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 21 вересня 2022 у справі № 916/149/21 закрито.
 
Суд апеляційної інстанції у справі № 947/25261/22, що переглядається, пославшись на обставини, встановлені у господарській справі № 916/149/21, встановив, що земельна ділянка під влаштування автостоянки № НОМЕР_2 виділялась на підставі:
- рішення виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів                             від 05 квітня 1979 року № 264 «Про відвід земельних ділянок під будівництво тимчасових відкритих автостоянок у Київському районі м. Одеси» з додатком стосовно стоянок у Київському районі м. Одеси;
- рішення виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів                               від 05 червня 1980 року № 78 «Про відвід добровільному товариству «Автомотолюбитель УССР» земельної ділянки під будівництво відкритої автостоянки на АДРЕСА_4 з додатком стосовно стоянок у Київському районі м. Одеси;
- розпорядженням Київської районної адміністрації Одеської міської ради                         від 17 грудня 2008 року № 1252 «Про упорядкування поштової адреси автостоянки АДРЕСА_5 , в додатках до якого є копії документів стосовно автостоянки НОМЕР_2.
 
Площа земельної ділянки, яка перебувала під автостоянкою НОМЕР_2 за адресою:                АДРЕСА_2 , у користуванні Громадської організації «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів», становить                    17 142 кв. м. 
 
Згідно з висновком судового експерта Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський центр незалежних експертиз» НОМЕР_2-1001, складеного за результатами проведеного будівельно-технічного експертного дослідження від 25 жовтня            2024 року, за ініціативи представника ОСОБА_1 - адвоката Ошаріна Д. С., існуюча будівля літ. «А» розташована за адресою: АДРЕСА_2 , відповідає:
- технічному паспорту на громадський будинок - автостоянка за адресою: АДРЕСА_2 , виготовленому КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації об`єктів нерухомості» станом на 07 лютого 2009 року;
- технічному паспорту на громадський будинок з господарськими (допоміжними будівлями та спорудами - автостоянка № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 , виготовленому ТОВ «Бюро технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна» станом на 23 вересня 2019 року;
- технічному паспорту на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами - автостоянка НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 , виготовленому ТОВ «ПРОФ Бюро технічної інвентаризації» станом на     13 вересня 2019 року;
- предмету договору купівлі-продажу № 2238 від 06 листопада 2015 року, укладеному ГО «ОООА» та ОСОБА_1 ;
- збільшення розміру площі нерухомого майна на автостоянці НОМЕР_2 за адресою:          АДРЕСА_2 , відбулось за рахунок приміщень гаражів автостоянки.

 
Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Касаційна скарга заступника керівника Одеської обласної прокуратури підлягає частковому задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
У частинах першій, другій статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Вказаним вимогам закону постанова суду апеляційної інстанції у оскаржуваній частині у повій мірі не відповідає.
 
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
 
У цій справі прокурор звернувся до суду з позовом на захист права комунальної власності на землю. Порушення полягає, зокрема, у наданні самочинно добудованій до споруди будівлі (адміністраторська автостоянки літ. «А» площею 96,3 кв. м) титулу об`єкта нерухомості у розмірі 1 111,3 кв. м, розташованого за адресою:                           АДРЕСА_2 , що перешкоджає Одеській міській раді реалізовувати всі правомочності власника щодо земельної ділянки, на якій цей об`єкт знаходиться. 
 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції в цій частині та відмовляючи                               у задоволенні позову прокурора, суд апеляційної інстанції встановив, що прокурор не надав доказів про самовільне захоплення земельної ділянки під автостоянку НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 з огляду на наявні                           уматеріалах господарської справи рішення виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів від 05 квітня 1979 року № 264 та від 05 червня 1980 року № 378 про відведення земельної ділянки під відкриту автостоянку добровільного товариства «Автомотолюбитель УССР» та розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 17 грудня 2008 року № 1252 «Про упорядкування поштової адреси автостоянки АДРЕСА_5 . 
 
Колегія судів не може погодитися з такими висновками суду апеляційної інстанції                   з огляду на таке.
 
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша та друга статті 319 ЦК України).
 
Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення (частина четверта статті 373 ЦК України).
 
Згідно із частиною першою статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
 
Правовий режим самочинного будівництва врегульовано статтею 376 ЦК України. Норми зазначеної статті є правовим регулятором відносин, які виникають у зв`язку із здійсненням самочинного будівництва.
 
Знаходження на земельній ділянці одного власника об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) іншого власника істотно обмежує права власника землі, при цьому таке обмеження є безстроковим. Так, власник землі в цьому разі не може використовувати її ані для власної забудови, ані іншим чином і не може здати цю землю в оренду будь-кому, окрім власника будівлі чи споруди. Тому державна реєстрація будівлі, споруди на чужій земельній ділянці є фактично і реєстрацією обмеження права власника землі (пункт 84 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18).
 
Права власника земельної ділянки порушуються в результаті факту самочинного будівництва, а не державної реєстрації права власності на самочинно побудоване майно. Державна реєстрація права власності на самочинно побудовану будівлю, споруду поза встановленим статтею 376 ЦК України порядком за особою, яка таке будівництво здійснила, лише додає до вже існуючих фактичних обмежень (які з`явились безпосередньо з факту самочинного будівництва) власника земельної ділянки в реалізації свого права власності додаткові юридичні обмеження                   (див. пункт 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 листопада              2023 року у справі № 916/1174/22 (провадження № 12-39гс23)).
 
За обставин, коли право власності на самочинно побудоване нерухоме майно зареєстровано за певною особою без дотримання визначеного статтею 376 ЦК України порядку, задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на таке майно, або вимоги про скасування державної реєстрації прав, або вимоги про припинення права власності тощо у встановленому законом порядку не вирішить юридичну долю самочинно побудованого майна та не призведе до відновлення стану єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна.
 
Отже, належними вимогами, які може заявити особа - власник земельної ділянки, на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, для захисту прав користування та розпорядження такою земельною ділянкою, є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно.
 
Оскільки положення статті 376 ЦК України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею, реєстрація права власності на самочинно побудоване нерухоме майно за особою - власником земельної ділянки у будь-який інший спосіб, окрім визначеного цією статтею (тобто на підставі судового рішення про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно за власником земельної ділянки), також не змінює правовий режим самочинного будівництва. За вказаних обставин особа - власник земельної ділянки не набуває право власності на самочинно побудоване нерухоме майно.
 
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вимога про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно побудованого спірного об`єкта нерухомості відповідно до частини четвертої статті 376 ЦК України є належним та ефективним способом захисту прав власника земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво.
 
Отже, оскільки після придбання ОСОБА_1 автостоянки НОМЕР_2 здійснено самочинне будівництво нерухомого майна - збудовано виробничі та невиробничі будівлі загальною площею 1 111,3  кв. м на місці будівлі літ. «А», загальною площею 96,3 кв. м, за адресою: АДРЕСА_2 (земельна ділянка                     не була відведена для облаштування добудови), то дії ОСОБА_1 порушують права Одеської міської ради на користування та розпорядження земельною ділянкою, на якій побудований (добудований) спірний об`єкт нерухомості.
 
При цьому висновок суду апеляційної інстанції про те, що господарським судом встановлено, що під влаштування автостоянки № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 виділялась земельна ділянка рішеннями виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів від 05 квітня 1979 року № 264 та                     від 05 червня 1980 року № 378 про відведення земельної ділянки під відкриту автостоянку добровільного товариства «Автомотолюбитель УССР», суперечить змісту преюдиційного рішення Господарського суду Одеської області від 14 січня 2022 року у справі № 916/149/21.
А саме: фактичним обставинам справи, встановленим рішенням господарського суду, зокрема розпорядженню Овідіопольської районної державної адміністрації                      від 19 лютого 2002 року № 99, яким визнано право власності за Одеською обласною організацією Всеукраїнської спілки автомобілістів на об`єкти нерухомого майна автостоянок № № 19, 24, 36, 38, 39, 41, 42, які розташовані у с. Мізікевича на землях Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, та доказам, що є у справі, зокрема листам Головного управління Держегокадастру в Одеській області, департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради, згідно з якими спірна земельна ділянка перебуває у комунальній власності Одеської міської ради, після 2012 року рішення про її передачу у власність, постійне користування чи оренду не приймалися. 
 
Відповідач таких висновків суду першої інстанції належними та допустимими доказами не спростувала, що є її процесуальним обов`язком у силу вимог статей 12, 81 ЦПК України.
 
Натомість суд апеляційної інстанції, надаючи оцінку зібраним доказам, зокрема преюдиційному рішенню Господарського суду Одеської області від 14 січня              2022 року у справі № 916/149/21, вдався до переоцінки обставин, встановлених цим судовим рішенням, яке набрало законної сили.
  
Отже, доводи касаційної скарги про порушення судом апеляційної інстанції положень частини четвертої статті 82 ЦПК України знайшли своє підтвердження під час касаційного перегляду справи.
  
Оскільки спір стосується самочинно збудованого нерухомого майна - виробничих та невиробничих будівель площею 1 111,3 кв. м, на місці автостоянки літ. «А» площею 96,3 кв. м, на земельній ділянці, не відведеній для цього, помилковими                        є висновки суду апеляційної інстанції про те, що прокурор не довів, що вказана добудова є самочинним будівництвом. 
 
Отже, постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції в цій частині - залишенню в силі.
 
Щодо позовної вимоги про визнання незаконним правочину, колегія суддів зазначає таке.
 
Прокурор у своїй касаційні скарзі, зокрема зазначав, що обраний ним спосіб захисту порушених прав громади міста Одеси - визнання недійсним правочину, є належним та таким, що відповідає вимогам статті 16 ЦК України.
 
Державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності необхідним є, перш за все, встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.
 
Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду                   від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18).
 
При цьому можливість оспорення акта приймання-передачі нерухомого майна шляхом заявлення відповідної вимоги про визнання його недійсним відповідає правовим висновкам, наведеним, зокрема у постанові Верховного Суду                          від 11 вересня 2018 року у справі № 918/1377/16, на яку як на підставу касаційного оскарження посилався позивач.
 
Суд першої інстанцій правильно зазначив, що спірний акт приймання-передачі                         є правочином у розумінні статті 202 ЦК України та він може бути визнаний недійсним з наведених заявником підстав.
 
Водночас ефективність позовної вимоги має оцінюватися виходячи з обставин справи та залежно від того, чи призведе задоволення такої вимоги до дійсного захисту інтересу позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії). Таким чином, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, відповідати встановленим обставинам (див. постанову Верховного Суду від 07 жовтня 2025 року у cправі №  910/15479/21).
 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції у частині визнання недійсним акта приймання-передачі нерухомого майна, суд апеляційної інстанції врахував, що рішенням Господарського суду Одеської області, яке набрало чинності, встановлено незаконність та безпідставність набуття права власності ТОВ «Тріумф 777» на спірні виробничі та невиробничі будівлі загальною площею 1 111,3 кв. м, дійшов висновку, що вимога про скасування рішення державного реєстратора Відділу надання адміністративних послуг Ананьївської міської ради Чернієнко О. В. від 06 квітня    2021 року про реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_1 на виробничі та невиробничі будівлі загальною площею 1 111,3 кв. м є достатньою для відновлення порушеного права позивача.
 
Ураховуючи фактичні обставини справи, встановлені конкретно у цій справі, колегія суддів погоджується з таким висновками суду апеляційної інстанції, оскільки це відновлює становище, яке існувало до прийняття державним реєстратором оспорюваного рішення. 
Зазначене відповідає способу захисту, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 16 ЦК України.  
 
При цьому колегія суддів констатує, що судові рішення судів першої та апеляційної  інстанцій у частині задоволення позову про скасування рішення державного реєстратора в касаційному порядку не переглядалися.
 
Отже, доводи касаційної скарги в цій частині не знайшли свого підтвердження.
 
Ураховуючи, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду апеляційної інстанції - скасуванню у частині відмови у задоволенні позову про знесення самочинно збудованих виробничих та невиробничих будівель, колегія суддів не вбачає підстав для продовження аналізу інших доводів касаційної інстанції щодо оскарження постанови в цій частині.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частин першої, третьої статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
 
Суд касаційної інстанції дійшов висновку, що доводи касаційної скарги частково знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню у частині вимог про знесення самочинного будівництва, тому рішення суду першої інстанції у цій частині слід залишити в силі.
 
В іншій частині постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.
 
Щодо судових витрат
 
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
За розгляд справи у суді касаційної інстанції прокурор сплатив судовий збір у розмірі 11 908,80 грн (з урахуванням коефіцієнту 0,8) за три немайнові вимоги.
 
Ураховуючи, що позов прокурора задоволено частково, з відповідача підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи у суді касаційної інстанції (одна позовна вимога) - 3 969,60 грн.
 
Керуючись статтями 400, 410, 412, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури задовольнити частково.
 
Постанову Одеського апеляційного суду від 26 листопада 2024 року у частині позовних вимог про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва скасувати, залишити в силі в цій частині рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2023 року.
 
В іншій частині постанову Одеського апеляційного суду від 26 листопада 2024 року залишити без змін.
 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Одеської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 3 969,60 грн (три тисячі шістсот дев`яносто гривень 60 коп.).
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення,        є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                              Д. Д. Луспеник

 
Судді:                                                                                               І. Ю. Гулейков

 
                                                                                                        Г. В. Коломієць

 
                                                                                                        Р. А. Лідовець

 
                                                                                                        Ю. В. Черняк