ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
Справа № 991/6547/24
Провадження № 1?кп/991/84/24
У Х В А Л А

02 грудня 2025 року	місто Київ	

Вищий антикорупційний суд у складі колегії суддів: головуючого ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у кримінальному провадженні № 52018000000000499 від 25.05.2018
клопотання захисника ОСОБА_7 про скасування арешту майна,

в с т а н о в и в:

Вищим антикорупційним судом розглядається кримінальне провадження № 52018000000000499 від 25.05.2018 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368 КК України, та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368 КК України.
У судовому засіданні 02.12.2025 захисник ОСОБА_7 подав клопотання про скасування арешту майна, яке належить обвинуваченому ОСОБА_6 .

Обґрунтування клопотання
У своєму клопотанні захисник зазначив про те, під час досудового розслідування кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 02.11.2022 накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_6 , зокрема на нежитлове приміщення площею 128,1 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2, що складає 9/20 часток об`єкта нерухомості (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2190290853101).
Арешт на вказане майно накладений із забороною відчуження та розпорядження та з метою забезпечення можливої конфіскації майна ОСОБА_6 як виду покарання.
На переконання захисника: (1)   процесуальна поведінка обвинуваченого спростовує ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження чи передачі майна, що став підставою для накладення арешту; (2)   арешт майна є надмірним тягарем для ОСОБА_6 , оскільки перешкоджає приєднати об`єкт нерухомого майна до електромережі з метою убезпечення його від пошкодження та псування; (3)   додаткове покарання у виді конфіскації майна не є безумовною підставою продовження арешту майна.
Захисник указав, що листом АТ «Полтаваобленерго» № 13.88/18304 від 08.08.2025 ОСОБА_6 відмовлено у приєднанні арештованого приміщення до електричної мережи. Відмова мотивована тим, що зазначена частина нежитлової будівлі не є самостійним об`єктом нерухомого майна, тому для окремого приєднання та встановлення вузла обліку, потрібно виконати поділ майна в натурі з присвоєнням іншої адреси.
З метою виконання умов АТ «Полтаваобленерго» ОСОБА_6 звернувся до нотаріуса. Втім постановою нотаріуса ОСОБА_12 від 14.08.2025 у задоволенні звернення ОСОБА_6 щодо виділу частки в натурі або поділу спільного майна відмовлено з посиланням на наявність арешту на майно.
З урахуванням наведеного, захисник прохав суд скасувати арешт, накладений на майно ОСОБА_6 , а саме на нежитлове приміщення площею 128,1 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2, що складає 9/20 частку об`єкта нерухомості (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2190290853101).

Позиції учасників судового засідання
У судовому засіданні захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_6 клопотання підтримали з мотивів, що у ньому наведені. ОСОБА_6 додатково зазначив, що наслідок відсутності підключення зазначеного об`єкту нерухомості до електричної мережі виникають складнощі з використанням цього приміщення в якості офісу.
Обвинувачений ОСОБА_9 , його захисники ОСОБА_10 та ОСОБА_11 проти задоволення клопотання не заперечили.
Прокурор ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання, вважав його необґрунтованим.

Мотиви суду
Заслухавши думки учасників судового засідання, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про те, що клопотання захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
Частиною 1 ст. 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та / або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку (абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України).
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1)   збереження речових доказів;
2)   спеціальної конфіскації;
3)   конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4)   відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У силу ч. 1 ст. 174 КПК України обвинувачений, його захисник, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду під час судового провадження за клопотанням обвинуваченого, його захисника, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З матеріалів справи слідує, що ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 02.11.2022 (справа № 991/5070/22, провадження № 1?кс/991/5089/22) у кримінальному провадженні № 52018000000000499 від 25.05.2018 накладено арешт із забороною відчуження та розпорядження на майно ОСОБА_6 , зокрема на нежитлові приміщення площею 128,1 кв.м на першому поверсі будівлі А?2, що складає 9/20 частку об`єкта нерухомості, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2190290853101).
Зі змісту цієї ухвали вбачається, що арешт на вказане майно накладений з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання (п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України) та запобігання ризику його приховування, відчуження чи передачі на користь третіх осіб.
Суд не погоджується з доводами захисника стосовно необхідності скасування арешту з указаного майна обвинуваченого ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні двох самостійних епізодів кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, санкція якого передбачає обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна.
Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Конфіскація майна може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині КК України (ч. 1, 2 ст. 53 КК України).
Ураховуючи наведене у взаємозв`язку з тим, що кримінальне провадження наближається до завершального етапу судового розгляду, суд не вбачає підстав вважати, що наразі відпала потреба у подальшому арешті майна обвинуваченого. Обставин, які б доводили протилежне, у клопотанні захисника не наведено.
Суд констатує, що накладення арешту на майно шляхом заборони відчуження є найменш обтяжливими способом та не позбавляє власника можливості мирно володіти та користуватися майном.
Посилання захисника на необхідність збереження майна та запобігання його пошкодження через відсутність електрифікації приміщення, що утруднено спільною частковою власністю об`єкта, не є підставою для скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.
Ураховуючи наведене, а також те, що захист не навів будь?яких обставин, які б свідчили про зменшення чи відсутність ризиків, які обумовили застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна ОСОБА_6 , суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання про скасування арешту майна слід відмовити.
З приводу доводів захисту про необхідність підключення приміщення до електропостачання, суд зазначає про таке.
Відповідно до з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.11.2025 ОСОБА_6 набув у власність згаданий об`єкт нерухомості на підставі договору купівлі?продажу від 11.03.2021 та зареєстрував на себе право власності.
Зі змісту постанови приватного нотаріуса ОСОБА_12 слідує, що 14.08.2025 до неї звернувся ОСОБА_6 з усним зверненням щодо виділу частки в натурі або поділу спільного майна. Зазначеною постановою відмовлено у посвідченні договору про виділ частки в натурі чи договору про поділ спільного нерухомого майна. Проте реквізити будь?якого договору, зокрема дата його укладення, найменування сторін, у постанові не наводяться. Зі змісту мотивувальної частини постанови слідує, що будь?який договір приватним нотаріусом не перевірявся, інші співвласники з приводу виділу частки майна до неї не зверталися.
Отже, за своїм змістом зазначена постанова приватного нотаріуса є лише консультацією (роз`ясненням) правового характеру (ст. 4 Закону України «Про нотаріат»).
За загальними правилами для укладенням нотаріально посвідченого договору про виділення частки майна в натурі обов`язковою є наявність висновку експерта про технічну можливість такого виділення та згоди інших співвласників майна.
Натомість в матеріалах, доданих до клопотання, відсутні відомості про проведення відповідної експертизи та наявності згоди інших співвласників майна на укладення зазначеного договору. Обвинувачений не надав в суді логічних пояснень з привиду того, яким чином здійснювалося електропостачання згаданого приміщення з моменту його придбання (21.11.2021) й до звернення до суду із клопотанням про скасування арешту (02.12.2025), що змінилося з того часу, чому наразі виникла необхідність в оформленні виділення майна в натурі.
З огляду на викладене, при вирішенні клопотання, суд не приймає до уваги доводи та докази захисту щодо необхідності виділення в натурі частки належного обвинуваченому майна та підключення цього приміщення до електропостачання.
На підставі викладеного, керуючись ст. 174, 372 КПК України,

п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про скасування арешту майна - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_13                          ОСОБА_14                          ОСОБА_15