Справа № 127/34698/25
Провадження № 2-а/127/332/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.01.2026  м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Романюк Л.Ф.,
при секретарі Курутіній О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до  ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просила визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 9297 від 25.10.2025 року, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000 грн, а також закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначила, що допущене порушення є результатом великого навантаження, воно є одноразовим, не має характеру триваючого, не завдало шкоди державним інтересам, а тому є малозначним. Крім того, Позивач вказувала на порушення процедури притягнення до адміністративної відповідальності та відсутність складу адміністративного правопорушення. 
В судове засіданні позивачка та її представник не з`явились, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Просять позов задовільнити в повному обсязі.
Відповідач в судове зсіданні також не з`явився, надав суду відзив на дану позовну заяву, в якій просить суд розглянути справу у їх відсутність.
Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі матеріалів.
02.12.2025р. до суду надійшов відзив від відповідача, в якому  проти задоволення позову заперечують, зазначаючи, що постанова винесена у межах повноважень, з дотриманням вимог закону, а факт порушення законодавства про військовий облік підтверджується матеріалами справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Так, судом враховано, що постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ від 06.03.2008 року).
Відповідно до ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є начальником відділу кадрів ПВНЗ «Вінницький фінансово-економічний університет» та відповідно до наказу №470к від 10.04.25р., призначена відповідальною за ведення війського обліку.
13.10.2025р. начальником групи розгляду та супроводження адміністративних правопорушень ІНФОРМАЦІЯ_2 майором юстиції ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 складено протокол №6648 про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 КУпАП, суть якого заключається в тому, що ОСОБА_3 , будучи відповідального за ведення військового обліку, порушила вимоги ч. 1 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абзацу 13 частини 1 статті 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абзацу 3 частини 2 статті 16 Закону України «Про оборону України» та пункту 34 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 р., а саме:
згідно наказу № 82-к від 16.06.2025 року звільнено ОСОБА_4 , який перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , та відповідно до рапорту начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , підполковника ОСОБА_5 , повідомлення про зміну облікових даних надіслано у 15 (п`ятнадцятиденний) строк з дня видання наказу, про що свідчить відмітка в повідомленні про зміну облікових даних від 30.06.2025 р.;
згідно наказу № 77-к від 16.06.2025 року звільнено ОСОБА_6 , який перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , та відповідно до рапорту начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , підполковника ОСОБА_5 , повідомлення про зміну облікових даних надіслано у 15 (п`ятнадцятиденний) строк з дня видання наказу, про що свідчить відмітка в повідомленні про зміну облікових даних від 30.06.2025 р.;
згідно наказу № 80-к від 16.06.2025 року звільнено ОСОБА_7 , який перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , та відповідно до рапорту начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , підполковника ОСОБА_5 , повідомлення про зміну облікових даних надіслано у 15 (п`ятнадцятиденний) строк з дня видання наказу, про що свідчить відмітка в повідомленні про зміну облікових даних від 30.06.2025 р.;
згідно наказу № 69-к від 16.06.2025 року звільнено ОСОБА_8 , який перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , та відповідно до рапорту начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , підполковника ОСОБА_5 , повідомлення про зміну облікових даних надіслано у 15 (п`ятнадцятиденний) строк з дня видання наказу, про що свідчить відмітка в повідомленні про зміну облікових даних від 30.06.2025 р.
В порушення вимог п. 34 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою КМУ №1487 від 30.12.2022р. ОСОБА_1 не здійснила надсилання у семиденний строк з дня видання наказів про прийняття та звільнення з роботи, зарахування на навчання та ідрахування з навчання військовозобов`язаних до ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомлення про зміну облікових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів згідно додатку 4 до Порядку( а.с.25-28).
Постановою ІНФОРМАЦІЯ_3 від 25.10.2025р. ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 34000 грн. ( а.с.18-24).
Статтею 210-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 09 травня 2024 №3696-IX, який набув чинності 19 травня 2024, стаття 210-1 КУпАП викладені в такій редакції: «Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію
- тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню,
- тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період
- тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.».
Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 року.
За приписами ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про мобілізацію і мобілізаційну підготовку» підприємства, установи і організації, щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, зобов`язані вести військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів із числа працюючих, здійснювати заходи щодо бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та в особливий період і надавати звітність з цих питань відповідних органам державної влади, іншим держаним органам та органам місцевого самоврядування в установленому порядку.
Згідно абз. 3 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про оборону України» посадові особи підприємств, установ та організацій усіх форм власності забезпечують ведення персонального військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, сприяють їх підготовці до військової служби, призову на строкову військову службу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, створенню працівникам належних умов для виконання ними військового обов`язку згідно із законодавством, забезпечують здійснення заходів з їх військово-патріотичного виховання.
У відповідності до ч. 5 ст. 34 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» персональний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей щодо таких осіб за місцем їх роботи або навчання та покладається на керівників центральних та місцевих органів виконавчої влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій і закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності.
Відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, серед іншого: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Згідно з ч. 1 ст. 42 вказаного Закону керівники, інші посадові особи органів виконавчої влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також підприємств, установ, організацій та закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності та громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, допризовної підготовки, приписки до призовних дільниць, призову на строкову військову службу, проходження служби у військовому резерві, проходження зборів, мобілізаційної підготовки та мобілізаційної готовності, призову на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, прибуття за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.
Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації), а також визначає особливості ведення військового обліку громадян України, які постійно або тимчасово перебувають за кордоном встановлює Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 (далі - Порядок № 1487).
Пунктом 8 Порядку № 1487 передбачено, що організація військового обліку в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях покладається на відповідних керівників. Обов`язки з ведення військового обліку в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях покладаються на працівників служби персоналу, служби управління персоналом. У разі відсутності штатної одиниці служби персоналу - обов`язки з ведення військового обліку покладаються на особу, яка веде облік працівників в державному органі, органі місцевого самоврядування, на підприємстві, в установі, організації. Працівники з питань мобілізаційної роботи або мобілізаційних підрозділів (за наявності) безпосередньо організовують роботу з бронювання військовозобов`язаних та контролю за станом ведення військового обліку.
Відповідно до пункту 87 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 № 1487, посадові особи державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зокрема за неподання до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки списків громадян, які підлягають приписці до призовних дільниць, за прийняття на роботу призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які не перебувають на військовому обліку, незабезпечення оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу, перешкоду їх своєчасній явці на збірні пункти, призовні дільниці, несвоєчасне подання документів, необхідних для ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, та неподання відомостей про таких осіб несуть відповідальність згідно із законом.
Тобто, пункт 8 Порядку № 1487 встановлює, що організація військового обліку в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях покладається на відповідних керівників, а обов`язки з ведення військового обліку в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях покладаються на працівників служби персоналу, служби управління персоналом.
Як встановлено судом, позивачку було притягнуто до адміністративної відповідальності як особу на яку покладено обов`язки з організації та ведення військового обліку військовозобов`язаних, резервістів та заброньованих осіб, а саме за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, яке вчинено в особливий період.
Факт несвоєчасного подання повідомлень Позивачем не заперечується, що свідчить про наявність в її діях об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП.
Доводи Позивача про непомірне навантаження, одноразовість правопорушення суд відхиляє, оскільки сам факт невиконання або несвоєчасного виконання обов`язку, встановленого законом, утворює склад адміністративного правопорушення незалежно від подальшого усунення порушення.
Посилання на малозначність правопорушення є безпідставними, оскільки правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, посягає на встановлений порядок забезпечення обороноздатності держави та має підвищений ступінь суспільної небезпеки, особливо в умовах дії правового режиму воєнного стану. Законодавець, установлюючи значний розмір штрафу, виключив можливість формального підходу до оцінки таких порушень.
Доводи про порушення процедури притягнення до адміністративної відповідальності суд вважає необґрунтованими, оскільки матеріалами справи підтверджується, що протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою особою, з дотриманням вимог статей 254–256 КУпАП, а постанова винесена компетентним органом у межах наданих повноважень.
Позивач була належним чином повідомлена про розгляд справи та мала можливість реалізувати права, передбачені статтею 268 КУпАП.
Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На переконання суду, відповідачем в порядку ч. 2 ст. 77 КАС України було доведено правомірність своїх рішень.
Твердження позивача про незаконність та необґрунтованість постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
За викладених обставин, враховуючи, що відповідачем винесено постанову з дотримання вимог закону, а тому в задоволенні даного позову слід відмовити в повному обсязі.
На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. 2, 12, 25, 72, 77, 262, 286КАСУкраїни, ст. ст. 7,201, 245,251, 252, 254, 256, 258, 276,283, 284 КУПАП, суд, -

ВИРІШИВ :

В позові ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст рішення виготовлено 16.01.2025 року.

Учасники процесу:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) 
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_2 ).

Суддя: