ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
24 грудня 2025 року
м. Харків
справа № 619/9945/24
провадження № 22-ц/818/4845/25
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Тичкової О.Ю.
суддів: Пилипчук Н.П., Савенко М.Є.
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 
відповідачі - ОСОБА_2 , 
третя особа: Дергачівський відділ державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції
розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 15 липня 2025 року у складі судді Пруднікової О.В.,-
в с т а н о в и в:
У грудні 2024 року ОСОБА_4 , який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, призначених рішенням Дергачівського районного суду Харківської області у справі № 2-2621/2010 від 05.10.2010, які стягуються на підставі виконавчого листа № 2-2621 від 22.11.2010 з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повнолітнього віку.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з позивача на підставі рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 5 жовтня 2010 року у справі № 2-2621/2010 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина – ОСОБА_5 , у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 06.09.2010 і до досягнення її повнолітнього віку. Позивач на даний час перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 . Від шлюбу позивач має сина: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 11.03.2016 у справі № 619/285/16-ц з нього стягнуто на користь ОСОБА_9 аліменти на утримання неповнолітнього сина – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 21.01.2016 і до досягнення її повнолітнього віку. З початку 2022 року позивач вступив до лав ЗСУ, вказані обставини зумовлюють витрачання також зазначених коштів на придбання військової амуніції, медикаментів, пального та інших витрат. Станом на даний час в межах відкритого виконавчого провадження з позивача заробітної плати утримується 50 % його заробітної плати, що невиправдано обмежує можливості позивача нести інші вкрай необхідні витрати, тобто у нього не залишається фактично коштів аби утримувати себе, сім`ю, батьків-пенсіонерів. Крім того, на сьогоднішній день позивач фактично втратив свою домівку, адже мав фактичне та зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний населений пункт перебував в окупації, а на сьогодні перебуває в зоні бойових дій, у зв`язку з чим будинок позивача зруйновано. В зв`язку з тим, що позивач не має постійного місця для проживання, він змушений нести додаткові витрати для найму та пошуку собі та своїй сім`ї необхідного місця для проживання. Все перелічене суттєво впливає на майновий стан платника аліментів, у зв`язку з чим останній не може сплачувати аліменти у розмірі, що був визначений рішенням суду від від 05.10.2010.
Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 15 липня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.
Зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 5 жовтня 2010 року, на утримання дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) на 1/6 частину усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Припинено нарахування аліментів, які стягуються на підставі рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 5 жовтня 2010 року ( справа № 2-2621/2010).
Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , понесені ним судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.
Рішення мотивоване тим, що після визначення рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 5 жовтня 2010 року розміру аліментів на сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сімейний стан та матеріальне становище позивача змінилися у зв`язку із стягненням з нього аліментів на утримання ще однієї дитини ОСОБА_7 , 2013 р.н., що на підставі положень статті 192 СК України є підставою для зміни розміру аліментів. Також суд враховує, що у 2017 році у позивача народився син ОСОБА_11 . Водночас суд дійшов переконання, що підстави для зменшення розміру аліментів до відсутні. Посилаючись на погіршення матеріального становища, зокрема, у зв`язку з витрачанням коштів на придбання військової амуніції, медикаментів, пального, утриманням батьків-пенсіонерів, орендою житла не підтверджені жодними доказами.
В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відсутні підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються на користь ОСОБА_2 з позивача на утримання їх сина ОСОБА_12 оскільки жодних доказів, які б свідчили про погіршення матеріального стану, позивачем суду не надано. Посилання позивача на те, що він сплачує аліменти на іншу дитину, не є безумовною підставою для зменшення аліментів. 
Заслухавши доповідь головуючого, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_10 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , (а.с. 9).
Згідно з виконавчим листом виданим на виконання рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 05.10.2010 справа № 2-2621/2010 з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.09.2010 і до досягнення її повнолітнього віку (а.с. 10).
Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_9 (а.с. 12).
Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 29.02.2016 стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на користь ОСОБА_9 на її утримання до досягнення сином ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , трирічного віку в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно, з урахуванням індексації відповідно до закону, починаючи з 21.01.2016 року (а.с. 15-16).
Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 11.03.2016 стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_9 на утримання неповнолітнього сина – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з моменту подачі позову, тобто з 21 січня 2016 року і до повноліття дитини (а.с. 17-18).
Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 ІНФОРМАЦІЯ_9 народився ОСОБА_8 , його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_9 (а.с. 13).
Згідно з довідкою командира військової частини НОМЕР_4 від 18.01.2022 № 4 молодший лейтенант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_4 (а.с. 21).
Відповідно до довідки командира військової частини НОМЕР_4 від 29.10.2024 № 1572/4726 – ОСОБА_1 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (а.с. 22).
Як вбачається з форми ОК-5 Пенсійного фонду України, реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, Індивідуальні відомості про застраховану особу - ОСОБА_1 за 2021 рік усього за рік отримав – 98 835, 25 грн, за 2022 рік усього за рік отримав 138 670, 39 грн, за 2023 рік усього за рік отримав – 849 953, 46 грн, за 2024 рік усього за рік отримав – 638 990,53 грн (а.с. 23-24, 25).
Згідно повідомлення в.о. начальника Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Бєльського А. вбачається, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2621 від 22.02.2010 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 14.08.2023 державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи боржника та направлено за місцем роботи для подальшого виконання. Заборгованість станом на 01.08.2023 складає 210 292, 25 грн. 15.08.2023 відповідно до ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу розмір якого складає 50% від розміру заборгованості (а.с. 26-27).
Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів.
Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Частинами 1, 2 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Отже, за змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.
Разом з тим, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів.
Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.
Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Отже, зменшення розміру аліментів можливе при настанні певних умов.
Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Утримання інших осіб впливає на матеріальне становище утримувача.
Згідно ст. ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Матеріали справи свідчать про те, що позивач має трьох дітей : ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Тобто після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_12 , у позивача народилось двоє синів ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , обов`язок по утриманню яких покладено в тому числі і на нього. 
Посилання відповідача на те, що відсутні підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються на її користь з позивача на утримання їх сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки позивачем не доведено погіршення його матеріального стану та неспроможність сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі, раніше визначеному рішенням суду і необхідності зменшення їх розміру спростовуються вимогами закону та фактичними обставинами справи.
Позивачем надані належні докази зміни свого сімейного стану, що відповідно до ст. 192 СК України є окремою та достатньою підставою для зміни розміру аліментів, визначений за рішенням суду. 
Тому суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для зменшення розмір аліментів на утримання, сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 частини до 1/6 частини від всіх видів заробітку позивача, оскільки такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення потреб дитини, відповідатиме рівності прав кожної дитини на належне матеріальне утримання.
Висновок суду про наявність підстав для зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, оскільки у зв`язку із народженням інших дітей, стягнення аліментів, у позивача змінився сімейний стан та з`явився обов`язок по їх утриманню.
Законодавцем не встановлений мінімальний розмір аліментів на одну дитину у вигляді фіксованої частки від доходу платника аліментів. Такий розмір визначений у вигляді 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до законів України про Державний бюджет на 2024 рік та 2025 рік прожитковий мінімум на дитину від 6 до 18 років дорівнює 3196 грн, а 1/6 частка доходу відповідача, виходячи з даних довідки про його доходи, перебільшує зазначений розмір.
Таким чином розмір аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) позивача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку є об`єктивним з огляду на розмір його доходу та вимоги закону щодо розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Висновки суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна правова оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, судами під час розгляду справи не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
У силу положень частини третьої статті 89 ЦПК України судом всебічно, повно та об`єктивно надано оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному окремому доказу, а підстави їх врахування чи відхилення є мотивованими. Всі докази оцінено судом у їх сукупності з урахуванням фактичних обставин справи.
Інші наведені у апеляційній скарзі доводи аналогічні доводам позовної заяви та були предметом дослідження й оцінки судом, який їх перевірив їх та обґрунтовано спростував, а тому апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому суд враховує, що, як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» («Ruiz Torija v. Spain»), заява № 18390/91). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» («Hirvisaari v. Finland»), заява № 49684/99).
На підставі вищевказаних обставин та правового обґрунтування колегія суддів визнає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Підстави для перерозподілу судових витрат відсутні. 

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 15 липня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення виготовлено 24 грудня 2025 року. 

Головуючий:         О.Ю. Тичкова

Судді:          М.Є. Савенко 

Н.П. Пилипчук