ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року місто Київ
Справа № 756/2339/25
Апеляційне провадження № 22-ц/824/3660/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Желепи О.В. (суддя-доповідач), суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В., 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 30 вересня 2025 року (ухвалено у складі судді Ткач М.М.)
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ
Короткий зміст позовних вимог
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося до Оболонського районного суду міста Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 24.04.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (далі -ТОВ «БІЗПОЗИКА») та ОСОБА_1 укладено Договір № 497344-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію». 24.04.2024 ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти Договір № 497344-КС-001 про надання кредиту, яку 24.04.2024 ОСОБА_1 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 497344-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Позивачем відповідачу направлено через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-7406 на номер телефону , який зазначений відповідачем в анкеті у електронному кабінеті. Таким чином, 24.04.2024 між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та відповідачем було укладено Договір № 497344-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 19000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом. Позивач свої зобов`язання за Договором кредиту виконав, перерахувавши на банківську картку позичальника грошові кошти в розмірі 19000,00 грн. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку із чим має заборгованість у загальному розмірі 68558,60 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту у сумі 19000,00 грн., суми прострочених платежів по процентах у сумі 46708,60 грн., суми прострочених платежів за комісією в сумі 2850,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30 вересня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (ЄДРПОУ - 41084239, місцезнаходження: м. Київ, б. Лесі Українки, буд. 26, офіс 411) заборгованість 53960 (п`ятдесят три тисячі дев`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1906 (одна тисяча дев`ятсот шість) гривень 58 копійок. У решті заявлених позовних вимог - відмовити.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись з таким рішенням позивач подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуване рішення змінити в частині вирішення вимог про стягнення процентів. Замість 32 000 грн. стягнути 46708 грн. 60 коп. процентів за кредитом, та здійснити перерозподіл судових витрат .
Скарга обґрунтована тим, що укладений між сторонами договір не містить нікчемних умов, щодо розміру процентів, які були нараховані на прострочену заборгованість за процентами, що були передбачені умовами кредитного договору. 
А тому суд не вірно встановив обставини справа, не вірно застосував норми матеріального права,- Закон «Про споживче кредитування» та безпідставно не задовольнив вимоги про стягнення процентів у повному обсязі. 

Правом на подачу відзиву, відповідач не скористався.
Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Обговоривши доводи скарги, перевіривши наявні в справі та надані суду докази, колегія суддів робить висновок, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що 24.04.2024 між ОСОБА_1 та ТОВ «БІЗПОЗИКА» укладено Договір про надання кредиту № 497344-КС-001 підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» , шляхом обміну електронними повідомленнями.
Так, ТОВ «БІЗПОЗИКА» 24.04.2024 було направлено відповідачу індивідуальну оферту, яка містила істотні умови договору та відправлено смс-повідомленні на номер телефону відповідача одноразовий ідентифікатор.
24.04.2024 відповідач прийняв (акцепт) умови оферти шляхом надсилання товариству акцепту та підписання договору одноразовим ідентифікатором UA-7406.
Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 19 000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених Договором та Правилами надання споживчих кредитів.
Умовами договору передбачено, що строк кредиту складає 24 тижні, строк дії договору до 09.10.2024, стандартна процентна ставка за кредитом: в день 1,50000000, фіксована; знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,15159869, фіксована, комісія за надання кредиту - 2850,00 грн. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 56330,80 грн., орієнтована реальна річна процентна ставка 19698,93 процентів.
Пунктом 3.2.3 Договору кредиту встановлений графік платежів, припускаючи, що позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься знижена процентна ставка.
Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі та переказав відповідачу грошові кошти в сумі 19000,00 грн. на картковий рахунок , вказаний позичальником при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується довідками про видачу коштів.
Також, згідно інформації, яка надійшла до суду від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» банківська картка № НОМЕР_1 відкрита на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та на зазначену банківську картку 24.04.2024 надійшли грошові кошти у сумі 19000,00 грн.
Проте, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, та як вбачається з наданого представником позивача розрахунку заборгованість відповідача становить 68558,60 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 19000,00 грн., заборгованості по відсотках у сумі 46708,60 грн., заборгованості по комісії у сумі 2850,00 грн.
Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення процентів, суд виходив з того, що: відповідно до умов договору про надання кредиту №497344-КС-001, укладеного між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та відповідачем, останній 24.04.2024 отримав кредит в розмірі 19000,00 грн. строком на 24 тижні, зі строком повернення 09.10.2024, з стандартною денною процентною ставкою 1,50000000% на день.
На підтвердження вимоги щодо розміру заборгованості за відсотками за договором про надання кредиту, позивачем надано розрахунок заборгованості у сумі 46708,60 грн, виходячи з процентної ставки, яка визначена умовами договору.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Враховуючи, що договір про надання кредиту №497344-КС-001 було укладено 24.04.2024, тобто після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», а тому за весь період користування кредитними коштами, виданими за договором про надання кредиту №497344-КС-001 від 24.04.2024, розмір відсотків за користування кредитом за період з 24.04.2024 до 09.10.2024, повинен становити 32110,00 грн (19000, 00 грн.*1%*169 днів ).
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти за договором про надання кредиту №497344-КС-001 в розмірі 32110,00 грн. У решті вимог про стягнення процентів суд відмовив.
Межі розгляду
Рішення суду оскаржено лише в частині відмови у вимогах про стягнення відсотків, а тому переглядається лише в цій частині незадоволених вимог.

Позиція суду апеляційної інстанції

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Указаним вимогам рішення суду першої інстанції, в частині визначення розміру процентів, що підлягають стягненню з відповідача, не відповідає з огляду на таке.
22.11.2023 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі - Закон № 3498), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (п.п. 6 п. 5 Розділу І Закону № 3498) та доповнено пунктом 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (п.п. 13 п. 5 Розділу І Закону № 3498).
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно з п. 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: 
- протягом перших 120 днів - 2,5 % (з 24.12.2023 до 22.04.2024); 
- протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 до 20.08.2024).
Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3498, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Кредитний договір та додаткова угода до нього були укладені вже після набрання чинності Закону № 3498, а тому його положення підлягали застосуванню , а саме в частині неможливості визначення денної процентної ставки після 22.04.2024 більше 1,5 %, а після 20.08.2024 - більше 1 %.
Суд, же борг по процентах визначив в розмірі 1% за увесь заявлений позивачем період, не врахувавши перехідні положення Закону.
З наданого позивачем розрахунку процентів в межах строку кредитування вбачається, що до 19 серпня 2024 року позивач нараховував проценти за денною ставкою не більше 1,5 %, що повністю відповідає обмеженням, визначеним Законом «По споживче кредитування».
За спірний період до 19 серпня 2024 року позивачем нараховано 32173 грн. процентів.
Разом з тим, не зважаючи на те, що з 20 серпня 24 року позивач не мав права нараховувати більше ніж 1% за день, позивач продовжував нараховувати проценти за ставкою 1,5 % за день, а тому з 20 серпня 2024 року до 09 жовтня 24 року з відповідача за 51 день має бути стягнуто 9690 гривень процентів.
А всього з відповідача має бути стягнуто 41 863 грн. відсотків за користування кредитом.
Посилання позивача на те, що після 20 серпня 2024 року вони мали право нараховувати на прострочену заборгованість відсотки в розмірі 1, 5 % за день, так як в даному випадку відповідач уже порушував зобов`язання і такі відсотки були передбачені договором, і вказані відсотки є відмінними від тих відсотків за якими Закон передбачав обмеження денної ставки, колегія суддів відхиляє, оскільки позивач в позовній заяві не обґрунтовував детально свої позовні вимоги про стягнення відсотків, саме тим, що відсотки стягуються за простроченими зобов`язаннями, тобто як міра відповідальності, а не відсотки за користування кредитом.
Крім того, під час дії воєнного стану , відсотки нараховані як міра відповідальності за прострочення зобов`язання підлягають списанню відповідно до п.18 перехідних положень ЦК України .
Суд апеляційної інстанції робить висновок, що районний суд вірно застосував Закон «Про споживче кредитування» та його обмеження, проте не врахував перехідні положення цього Закону.
Нікчемний правочин (ч. 2 ст. 215 ЦК України) є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх (erga omnes). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Колегія суддів, встановила, що при вирішенні справи суд першої інстанції не вірно застосував імперативні приписи Закону України «Про споживче кредитування» п. 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» цього ж закону, унаслідок чого дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами у розмірі 32110грн. Указане є підставою для зміни судового рішення шляхом збільшення розміру стягнутих відсотків до 41 863 грн, а загального розміру заборгованості з 53960 грн. до 63713 грн.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позовні вимоги задоволено на 93 %, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2252 грн 83 коп. (2 422,40 грн * 93 %). 
Вимоги апеляційної скарги задоволено на 90%. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 3270грн. 24 коп.
Керуючись ст.ст. 141, 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» - задовольнити частково.
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 30 вересня 2025 року - змінити.
Збільшивши розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованості за договором з 53960 грн до 63713 грн., судового збору з 1906 грн 58 коп. до 2252 грн 83 коп. за подачу позовної заяви.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 3270 грн. 24 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ст. 389 ЦПК України.
Суддя-доповідач О.В. Желепа
Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова