РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
06 січня 2026 року 	м. Рівне	№460/16205/25	
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом
 	ОСОБА_1 	
до	Міністерства оборони України 	
 	про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -	
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просить суд:
визнати протиправним рішення Міністерства оборони України від 15.08.2025 №67/д, оформлене протоколом від 15.08.2025 №67/д, в частині повернення документів ОСОБА_1 на доопрацювання з метою надання документів (рішення суду або документів, виданих Пенсійним фондом України), якими встановлено факт перебування на утриманні загиблого відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", що дають право на отримання одноразової грошової допомоги;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки суду. 
В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що звернулась до відповідача, як член сім`ї загиблого військовослужбовця (особа, яка на момент смерті військовослужбовця спільно проживала із загиблим однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу, цей юридичний факт встановлений рішенням суду, що набрало законної сили) із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168. Однак, відповідач своїм рішенням відмовився визнавати позивача членом сім`ї загиблого, зазначив, що вона не відноситься до одного з подружжя, не перебувала на утриманні загиблого, та протиправно повернув документи для доопрацювання, зобов`язавши її надати документи на підтвердження факту перебування на утриманні загиблого. 
Ухвалою від 11.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідач подав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на ту обставину, що проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя, тому відповідачем правомірно повернуто на доопрацювання документи позивача, як наслідок, оскаржене рішення є законним та не підлягає скасуванню.
Представник позивача надала до суду додаткові пояснення у справі, в яких вказала, що лише у разі якщо на момент прийняття суб`єктом владних повноважень у межах визначених законодавством строків рішення про призначення одноразової грошової допомоги у законодавстві запроваджено нове правове регулювання цих правовідносин, відмінне від того, яке існувало на момент звернення особи із відповідною заявою, вказаний суб`єкт не має законних можливостей діяти або приймати рішення з урахуванням попереднього нормативно-правового регулювання, яке вже є нечинним, а його рішення та дії в цих випадках не можуть вважатися протиправними за формальними ознаками. З огляду на це, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний застосовувати виключно те правове регулювання, яке чинне на момент прийняття ним рішення, за винятком випадків, коли він діє за межами визначених законодавством строків (у такому випадку застосовується законодавство у редакції станом на останній день можливого прийняття рішення), або нове законодавче регулювання передбачає особливості порядку застосування в часі нових норм права.
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне.
Згідно матеріалів службового розслідування військової частини НОМЕР_1 за фактом загибелі 13.06.2023 ОСОБА_2 вбачається, що загибель військовослужбовця відбулась під час виконання ним обов`язків військової служби, у бойовій обстановці, під час виконання бойових завдань з відсічі і стримування збройної агресії російської федерації роти України внаслідок обстрілу ствольної артилерії противника вогневої позиції поблизу села Гуляйпільське Пологівського району Запорізької області та пов`язана із захистом Батьківщини.
Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 17.09.2024 у справі № 572/2899/23 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 (мати загиблого) про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та постійного проживання із спадкодавцем (загиблим ОСОБА_2 ) задоволено; встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без реєстрації шлюбу з листопада 2005 року до часу відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 1564 від 15.06.2023 та довідки про причину смерті від 15.06.2023, виданної КЗ "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи" Дніпропетровської обласної ради, причиною смерті ОСОБА_2 є: а) множинні відкриті рани стінки грудної клітки, б) вибухова травма, ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків.
ОСОБА_1 звернулась із заявою до відповідача про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю чоловіка через ІНФОРМАЦІЯ_3 в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 № 168.
18 серпня 2025 року адвокатом Сидорук О.В. в інтересах позивача був надісланий запит вих. № 1807/2025 до відповідача з проханням надати інформацію/документи:
витяг з протоколу комісії Міноборони України рішення від 15.08.2025 за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця ОСОБА_2 , враховуючи, що засідання комісії по заяві ОСОБА_1 відбулося 15 серпня 2025;
завірені копії заяви ОСОБА_1 та усіх документів, які подавалися до Міноборони України для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю чоловіка та слугували підставою для прийняття комісією Міноборони відповідного рішення (висновку).
29.08.2025 на електронну пошту адвоката Сидорук О.В. надійшла відповідь Головного управління соціальної політики Міністерства Міноборони від 26.08.2025 № 220/13/24291 разом з витягом із засідання комісії Міністерства оборони № 67/д від 15.08.2025.
Як вбачається з витягу протоколу № 67/д від 15.08.2025, за результатами засідання комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, прийнято рішення (висновок) про повернення на доопрацювання документів позивачу, оскільки відповідно до наданих документів, заявниця не відноситься до одного з подружжя, та неможливо встановити чи є вона непрацездатною (особою з інвалідністю) і перебувала на утриманні загиблого.
Не погоджуючись із наведеним рішенням відповідача, позивач звернулася до суду з адміністративним позовом.
Відповідно до частин другої, третьої, п`ятої статті 17 Конституції України оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей (стаття 17 Конституції України).
Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом (ст. 46 Конституції).
За приписами статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом (ст. 24 Конституції).
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон N 2232-ХІІ).
Відповідно до статті 40 Закону № 2232-ХІІ гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.
Виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (ст. 41 Закону № 2232-ХІІ).
У справі, що розглядається, спірні правовідносини виникли у червні 2023 року з приводу реалізації позивача як членом сім`ї загиблого військовослужбовця права на отримання одноразової грошової допомоги.
Правове регулювання, на підставі якого здійснюється виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця регламентується положеннями Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-XII), норми якого з червня 2023 року по теперішній час зазнавали численних змін.
За загальним правилом, закріпленим у статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, тобто регулюють відносини, що виникли після набрання ними чинності.
Тобто, це означає, що до спірних правовідносин має застосовуватися норма права, яка діяла на момент їх виникнення.
Однак, правильне вирішення даної справи залежить не від буквального з`ясування питання про дію закону у часті, тобто, яка редакція норми права, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, а від розкриття змісту законодавчого регулювання спірних правовідносин через системне (у взаємозв`язку з Конституцією України та іншими нормами права) тлумачення, у тому числі й у зв`язку з динамікою (розвитком) законодавства та мети, яку намагався досягнути законодавець.
Отже, за приписами частини першої статті 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби (п.п. 1 п. 2 ст. 16 Закону № 2011 -XII).
Відповідно до статті 161 Закону № 2011-XII (у редакції що діяла на момент загибелі військовослужбовця) у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
У грудні 2023 року Верховна Рада України прийняла Закон України від 09.12.2023 № 3515-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги" (проект Закону від 20.04.2025 № 9226), яким статтю 16-1 Закону № 2011-XII викладено у новій редакції, в саме:
"1. У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.
4. До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать:
діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав;
вдова (вдівець);
батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);
внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);
жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім 'єю, але не перебували у щлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;
утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Згідно з пояснювальною запискою до проекту Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення правового регулювання правовідносин, пов`язаних з призначенням, отриманням одноразової грошової допомоги та наданням пільг деяким категоріям осіб" від 20.04.2025 № 9226 метою законопроекту було встановлення рівних та справедливих соціальноправових гарантій для усіх членів сімей військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу служб цивільного захисту, працівників об`єктів критичної інфраструктури, державних службовців, посадових осіб місцевого самоврядування та поліцейських, що загинули(померли) через виконання ними обов`язків військової служби чи інших випадках.
Автори законодавчої ініціативи у пояснювальній записці наголошували на недосконалості нормативних положень щодо гарантування соціальної підтримки деяким членам родин військовослужбовців, зокрема, чинної на той час редакції статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", якою передбачено, що право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у випадку загибелі (смерті) військовослужбовця, або військовозобов`язаного чи резервіста, якого призвано на навчальні, перевірочні або спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). У вказаному переліку осіб не вказано повнолітніх дітей загиблого, осіб, які проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, інших членів сім`ї, а також дітей загиблого, які були зачаті за життя та народилися після загибелі (смерті), що позбавляє їх права на отримання одноразової грошової допомоги.
У той же час, статтею 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Конституційний суд України у рішенні від 03.06.1999 № 5-рп/99 у справі щодо офіційного тлумачення положень п. 6 ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", частин 4 і 5 ст. 22 Закону України "Про міліцію" та ч. 6 ст. 22 Закону України "Про пожежну безпеку" (справа про офіційне тлумачення терміну "член сім`ї") зазначив, що членами сім`ї військовослужбовця, працівника міліції, особового складу державної пожежної охорони можуть бути визнані й інші особи за умов постійного проживання разом з суб`єктом права на пільги і ведення з ним спільного господарства, тобто не лише його (її) близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід, баба), але й інші родичі або особи, які не перебувають з військовослужбовцем, працівником міліції, особового складу державної пожежної охорони у безпосередніх родинних зв`язках (неповнорідні брати, сестри зять, невістка; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші).
Таким чином, у багатьох родинах членами сімей є, зокрема, особи, що досягли повноліття, особи, які проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, інші особи, за умови, що вони проживали разом із загиблим, спільно вели господарство, мали взаємні права та обов`язки, притаманні членам сім`ї.
Зважаючи на недосконалість нормативних положень щодо гарантування соціальної підтримки деяким членам родин військовослужбовців, що загинули (померли) через виконання ними службових обов`язків, існує потреба щодо вдосконалення норм окремих заішодавчих актів, які врегульовують питання призначення, виплати одноразової грошової допомоги та надання пільг.
Аналіз пояснювальної записки до проекту Закону від 20.04.2025 № 9226 надає підстави для висновку, що приймаючи Закон України від 09.12.2023 № 3515-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги (проект Закону від 20.04.2025 № 9226), Верховна Рада України не змінювала існуючого законодавчого регулювання, а вдосконалювала існуючі норми, долаючи недоліки, які призводили до порушення прав громадян - членів сімей загиблих військовослужбовців.
Зміст статті 16-1 Закону № 2011-XII (у редакції, що діяла на момент загибелі військовослужбовця), яка містить перелік осіб, що мають право на одержання одноразової грошової допомоги в разі загибелі військовослужбовця, в її буквальному значенні є значно вужчим, ніж припис статті 17 Конституції України, відповідно до якого Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей, адже поняття "член сім`ї" є значно ширшим.
Загибель військовослужбовця як подія, з якою пов`язується виникнення права на одержання передбаченої законом одноразової грошової допомоги, за однакових обставин та суб`єктного складу не може мати наслідком наділення таким правом одних осіб та позбавлення цього права інших осіб лише тому, що загибель військовослужбовця сталася в різний проміжок часу.
Такий підхід суперечить статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.
Крім того, якщо припустити протилежне, законодавче регулювання, яке у контексті прав громадян запроваджує різні правові наслідки, що виникають за одних і тих самих фактичних обставин, порушує принцип правової визначеності як складовий елемент верховенства права (правовладдя).
Отже принциповим питанням для вирішення даної справи є не календарна дата, на яку припав момент загибелі військовослужбовця та чинна (буквальна) на той час редакція статті 16-1 Закону № 2011-XII, а з`ясування правової природи соціальної гарантії на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця як грошового еквіваленту соціальної гарантії на випадок загибелі військовослужбовця у зв`язку із втратою годувальника чи як грошового еквіваленту соціальної гарантії на випадок загибелі військовослужбовця у зв`язку із втратою члена родини під час виконання конституційного військового обов`язку, розкриття справжнього змісту правового регулювання, запровадженого державою у зв`язку з соціальним захистом громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Таким чином, системний аналіз статті 16-1 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, що діяла на момент загибелі військовослужбовця), з урахуванням змін, внесених до цієї статті Законом України від 09.12.2023 № 3515-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги", у поєднанні з положеннями статей 1, 8,17, 24 Конституції України, з урахуванням змін, внесених до статті 16-1 Закону № 2011-ХІІ, надає підстави для висновку, що право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають не тільки особи, які буквально перелічені у зазначеній нормі (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), а члени сімей загиблих військовослужбовців, зокрема, й жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.
Частиною третьою статті 16-2 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України (у редакції Закону від 29.07.2022 № 2489-ІХ, яка застосовується з 24.02.2022).
Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України від 24.02.2022 № 2102-ІХ "Про введення воєнного стану в Україні", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому, з 24.02.2022 по цей теперішній час, строк дії воєнного стану в Україні Указами Президента України продовжується.
Згідно з частинами шостою, восьмою, дев`ятою статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
У контексті спірних правовідносин, суд має застосувати висновок Верховного Суду, наведений у постанові від 05.02.2025 у справі № 120/17960/23 про те, що Держава має забезпечити рівні та справедливі соціально-правові гарантії для усіх членів сімей військовослужбовців, що загинули (померли) через виконання ними обов`язків військової служби.
За своєю природою одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця має компенсаторний характер, яка спрямована матеріально підтримати, наскільки це можливо, членів сім`ї (батьків, дітей, дружину) та утриманців загиблого військовослужбовця після втрати близької людини (годувальника), а тому виключення із кола осіб, які мають право на отримання допомоги, жінки, з якою загиблий військовослужбовець проживав однією сім`єю, які не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили, відповідає змісту і меті закону.
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначається Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок № 975).
За приписами пункту 3 зазначеного Порядку днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Згідно з підпунктом 1 пункту 4 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Пунктом 9 Порядку № 975 (у редакції Постанови КМ № 1000 від 15.08.2025) передбачено, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1- 3 пункту 4 цього Порядку, належать:
діти, зокрема усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав;
вдова (вдівець);
батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їх батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);
онуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);
жінка (чоловік), з якою (яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;
інші утриманці загиблої (померлої) особи, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Відповідно до пункту 12 Порядку №975 грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 4 цього Порядку, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників.
Як передбачено пунктом 20 Порядку №975, особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), у паперовій або електронній формі засобами електронної пошти заяву кожної повнолітньої особи, яка має право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги.
До заяви, зокрема, додаються завірені копії: свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста або особи, звільненої з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення її з військової служби; документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; документа (відповідних сторінок за наявності), що посвідчує особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, та засвідчений в установленому законодавством порядку переклад українською мовою, сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту), якій призначається та виплачується одноразова грошова допомога, з даними про прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) особи, до яких внесено відомості про реєстрацію місця проживання, або довідку про реєстрацію місця проживання (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання до таких документів не внесені); документа, виданого контролюючим органом, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків; рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю загиблої (померлої) особи з жінкою (чоловіком) без реєстрації шлюбу, яке набрало законної сили, засвідченого у встановленому порядку, - для виплати одноразової грошової допомоги чоловіку (жінці), який (яка) проживав (проживала) однією сім`єю із загиблою (померлою) особою тощо.
Аналіз норм Закону № 2011 -XII та Порядку №975 свідчать про те, що одноразова грошова допомога за своєю правовою природою є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується, зокрема, членам сім`ї військовослужбовця у разі, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.
Отже, одноразова грошова допомога виплачується: 1) членам сім`ї військовослужбовця; 2) якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.
Ці висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.01.2024 у справі N 560/17953/21.
Суд висновує, що коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, визначене статтею 16-1 Закону № 2011-XII, розкривається через узагальнене поняття "члени сім`ї" загиблого військовослужбовця.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.01.2024 у справі №560/17953/21, застосовуючи положення статей 1, 3 Сімейного кодексу України, зазначила, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки та відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30.01.2020 у справі №287/167/18-ц (провадження N 14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі №290/289/22-ц (провадження №61-13369св22), вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судовому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належить встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами Цивільного процесуального кодексу України.
У справі, що розглядається, факт належності позивача до "членів сім`ї" встановлений рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 17.09.2024 у справі № 572/2899/23, яке набрало законної сили.
Цим рішенням встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без реєстрації шлюбу з листопада 2005 року до часу відкриття спадщини, тобто вони фактично були подружжям, що дає право позивачці на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до частини першої статті 16-1 Закону № 2011-XII.
Наведене узгоджується з висновками з питань застосування норм права, сформульованими Верховним Судом у постановах від 06.04.2022 у справі № 826/9171/16, від 05.02.2025 у справі № 12/17960/23.
Як вже зазначалось, у подальшому законодавець Законом України від 09.12.2023 № 3515-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги" виклав статтю 16-1 Закону № 2011-XII у редакції, в якій відповідно до пункту 4 цієї статті передбачив, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
У справі, що розглядається, позивач звернулась до відповідача із заявою про виплату їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю її чоловіка як дружина загиблого, однак відповідач в якості підстави для повернення документів на доопрацювання визначив відсутність документів на підтвердження її знаходження на утриманні позивача, що не абсолютно відповідає змісту заяви позивача, підмінює спірні правовідносини та спрямовує справу на досягнення завідомо негативного результату.
За таких обставин повернення відповідачем документів на доопрацювання несе завідомо негативні наслідки для позивача, тому має ототожнюватися з відмовою у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги
Враховуючи встановлені в ході судового розгляду спору обставини, суд дійшов висновку про протиправність рішення Міністерства оборони України, яке оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15.08.2025 №67/д в частині повернення документів позивача на доопрацювання з метою надання документів, якими встановлено факт перебування на утриманні загиблого відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що дають право на отримання одноразової грошової допомоги та наявність підстав для зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, викладених у судовому рішенні.
За вказаних обставин, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.
Статтею 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В :
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом від 15.08.2025 №67/д, в частині повернення документів ОСОБА_1 на доопрацювання для підтвердження факту перебування на утриманні загиблого.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки суду. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211, 20 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 
Повний текст рішення складений 06 січня 2026 року 
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 ) 
Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_4 АДРЕСА_3 

Суддя       С.А. Борискін