ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2026 року 
м. Харків
справа № 186/2119/24
провадження № 22-ц/818/187/26
Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючого судді - Тичкової О.Ю.,
Суддів колегії - Маміної О.В., Мальованого Ю.М.
за участю секретаря судового засідання Волобуєва О.О.
сторони справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» 
відповідач - ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харків апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова 16 квітня 2025 рокуу складі судді Яковлевої В.М.,-
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» ( надалі ТОВ) звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики №1952847 у розмірі 23522,60 грн, з яких: 8000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 15522,60 грн сума заборгованості за відсотками.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02.04.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №1952847, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 8000,00 грн, строк позики - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатораvsgiljS840. Відповідач всупереч умовам договору позики свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, суму позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив, внаслідок чого має заборгованість у розмірі23522,60 грн, з яких: 8000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 15522,60 грн - заборгованість за відсотками. 26 жовтня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» було укладено договір факторингу №12610, згідно якого первісний кредитор зобов`язується передати новому кредитору, що підтверджується актами прийому-передачіреєстру.03 квітня 2023 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» було укладено договір факторингу №030423-ФК з додатками (актами прийому-передачі),згідно якого первісний кредитор зобов`язується передати новому кредитору права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимог, а новий кредитор зобов`язується їх прийняти, щопідтверджуєтьсяреєстромзаборгованості.Позикодавецьсвоїзобов`язання за договором позики виконав, проте відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу та заборгованості за процентами не виконав.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова 16 квітня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованість за Договором позики №1952847 від 02 квітня 2021 року у розмірі 12776 гривень, з яких: 8000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4776 гривень - сума заборгованості за відсотками.
В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» судовий збір в розмірі 1315 грн 36 копійок, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3500 гривень.
Рішення суду мотивовано тим, що підстави для нарахування та сплати відсотків за період з 02 травня 2021 року по 17 грудня 2024 року відсутні. Розрахувати відсотки необхідно в межах строку дії договору, тобто за 30 днів, починаючи з 02 квітня 2021 року по 01 травня 2021 року, розмір яких складає 4776 грн (8000 грн х 1,99%/100%=159,2 грн х 30 днів). 
У відповідача наявний обов`язок сплатити позивачу заборгованість у сумі 12776 грн (8000 грн + 4776 грн), а тому позов підлягає частковому задоволенню у вказаному розмірі заборгованості, яка доведена належними і допустимими доказами та нічим не спростована.. 
Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення яким відмовити у позові.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не повно встановив обставини у справі та ухвалив рішення, що не відповідає дійсним обставинам у справі та вимогам закону. Суд не врахував неправомірність нарахування відсотків та не взяв до уваги, що відповідачкою вносились грошові кошти на погашення кредиту.
Заслухавши суддю-доповідача,дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що 13.03.2021 року між TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_3 укладено договір позики №1824578, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 9500,00 грн., строк позики - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі зниженої процентної ставки 0,79%, процентна ставка за понад строкове користування позикою (її частиною) за день 2,70%, орієнтовною реальною річною ставкою 215,35%, орієнтовною загальною вартістю позики 11181,50 грн (а.с. 11).
Договір підписано електронним підписом позичальника відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису h8B7AOcual, що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_1), у порядку, визначеному ст.12 Закону України "Про електронну комерцію».
Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», позичальник ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , з яким укладено договір №1824578 від 13.03.2021, ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів».
Відповідно до п. 4.2. договору позики №1824578, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі.
Позикодавець на виконання п.1 Договору позики №1824578 від 13.03.2021 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 9500,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Відповідача № НОМЕР_2 , за посередництвом платіжної установи (ТОВ «ФК Фінекспрес» діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на картковий рахунок фізичної особи), так як перерахунок коштів з банківського рахунку Позикодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий. Наведене вище, підтверджується електронною платіжною інструкцією № 20cf104d-dc21-48d6-94ac-ab6f4c5a451f від 13.03.2021 року, яка у свою чергу є первинним бухгалтерським документом, що складений та підписаний в електронній формі. (а.с.25).
Факт переказу коштів також підтверджується листом №12/11/24-17 від 12.11.2024 року адресоване ТОВ "ФК Управління активами", TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» повідомляє та підтверджує, що на банківський рахунок Відповідача на підставі платіжної інструкції № 20cf104d-dc21-48d6-94ac-ab6f4c5a451f від 13.03.2021 року перераховано кошти на виконання умов Договору позики №1824578. (а.с.23-24); довідкою № КД-000001909/ТНПП від 07.11.2024 р. ТОВ «ФК Фінекспрес» (платіжна установа), підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 p., укладеного між Компанією ТОВ «ФК Фінекспрес» та TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів:» та завершення наступної платіжної операції, зокрема 13.03.2021 року, сума 9500,00 грн. за номером платіжної картки № НОМЕР_2 , номер платежу № 20cf104d-dc21-48d6-94ac-ab6f4c5a451f.
26.10.2021року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» було укладено договір факторингу №12610, згідно п.1.1. первісний кредитор (клієнт) зобов`язується відступити новому кредитору права вимоги до боржників, зазнаних в реєстрах заборгованостей (додаток №1 до договору) а фактор зобов`язується його прийняти та сплатити грошові кошти що дорівнюють ціні продажу.(а.с.26-29)
Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Заборгованостей за Договором Факторингу №2610 від 26.10.2021клієнт передав а фактор прийняв оригінал реєстру боржників від 26.10.2021 року.(а.с.32)
Відповідно до реєстру прав вимог №2 від 26.10.2021 року під номером 11541 значиться боржник ОСОБА_1 , сума заборгованості за тілом кредиту - 8000,00 грн, сума заборгованості за процентами - 15522,60 грн.(а.с.33-34)
03.04.2023 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» було укладено договір факторингу №030423-ФК з додатками (актами прийому-передачі), згідно п.1.1. якого первісний кредитор (клієнт) зобов`язується відступити новому кредитору права вимоги до боржників, зазнаних в реєстрах заборгованостей (додаток №1 до договору) а фактор зобов`язується його прийняти та сплатити грошові кошти що дорівнюють ціні продажу.(а.с.37-41)
Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Заборгованостей за Договором Факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 клієн передав а фактор прийняв оригінал реєстру боржників від 03.04.2023 року.(а.с.43 зворот)
Відповідно до реєстру заборгованості від 26.10.2021 року під номером 32330 значиться боржник ОСОБА_1 , сума заборгованості за тілом кредиту - 8000,00 грн, сума заборгованості за процентами - 15522,60 грн.(а.с.44-45)
З наданого позивачем розрахунку суми заборгованості вбачається, що відповідач заборгованість за кредитом не погашав, внаслідок чого закономірною є наявність заборгованості у розмірі 23522,60 грн, з яких: 8000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 15522,60 грн - сума заборгованості за відсотками за період з 02.04.2021 року по 17.12.2024 року.(а.с.5-7)
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Згідно з частиною 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).
В силу положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Факт укладення між первісним кредитором та відповідачем договору кредиту та отримання коштів від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у розмірі 8000,00 грн встановлено під час розгляду справи в суді першої інстанції та апелянтом не заперечується. 
Суд також дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконувала умови укладеного нею Договору позики та не повернула позикодавцю отримані кошти в розмірі 8000,00 грн, а також нараховані відсотки, що є підставою для стягненнях коштів у судовому порядку на користь нового кредитора ТОВ «Фінансова компанія управління активами».
Водночас судова колегія частково погоджується з висновками суду щодо суми нарахованих відсотків у розмірі 1,99% в сумі 4776,00 грн, оскільки укладений між відповідачем та первісним кредитором договір позики від 02.04.2021 № 1952847 свідчить про домовленість сторін про інший розмір відсотків та сторонами обумовлено строк дії договору у 30 днів, орієнтовна загальна вартість позики становить 9896,00. Договір який підписаний сторонами не містить умов пролонгації.
Правилами надання грошових коштів у позику у редакції, що діяла на час укладення договору позики, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначена процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника), відповідальність сторін, зокрема, штраф за несвоєчасне погашення кредиту та/або відсотків, порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких, зокрема, визначено дію договору, його пролонгацію, та інші умови.
Судова колегія відхиляє посилання позивача на зазначені Правила оскільки матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів містили інші умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, саме у зазначеному в цих документах, що додані позивачем до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.
Наданий позивачем примірник Правил належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки кредитор мав можливість додати до позовної заяви витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови обслуговування рахунків фізичної особи, колегія суддів зазначає, що наданий розрахунок заборгованості не можна вважати беззаперечними доказами правильності нарахування суми заборгованості за тілом кредиту, відсутні підстави для врахування наведених сум при визначенні розміру заборгованості та її подальшого стягнення.
Надані позивачем Правила з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені умовами укладеного і підписаного між сторонами договору.
Зазначений висновок узгоджується з висновками постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.
Судова колегія звертає увагу на те, що надана позивачем копія Правил не підписана ОСОБА_1 , а тому погодитись, що сторони узгодили усі умови Кредитного договору на які посилається позивач не можна. 
Також, з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, ОСОБА_1 частково погашали кредит на суму 2 626,20 грн , а саме 01.05.2021 року - сплачено 884,80 грн.;16.05.2021 року - сплачено 442,40 грн.;07.06.2021 року - сплачено 1 299,00 грн.
Таким чином, зазначена сума підлягає врахуванню на погашення кредиту на умовах погоджених між сторонами.
Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов договору становить 1 896,00 грн за період з 02.04.2021 по 02.05.2021, виходячи з розрахунку: 8 000 грн (тіло кредиту) х 0,79 % (відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом) х 30 днів (строк позики).
Договором № 1952847 та графіком платежів передбачена сума до повернення 9 896,00 грн., Також, Відповідач частково сплатила заборгованість в розмірі 2 626,20 грн.
Таким чином, залишок до сплати складає 7 269,80 грн.
Відтак, матеріалами справи підтверджується, що позичальник ОСОБА_1 допустила неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором у зв`язку з чим виникла заборгованість в загальному розмірі 7269,80 грн ( 9 896,00 грн - вартість позики зазначеної в договорі, що підписаний позичальником -2 626,20 грн - кошти внесені на погашення кредиту).
Відповідач не оспорював укладений між ним та позивачем договір та з позовом про визнання його недійсним в цілому або в його частині до суду не звертався.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про наявність підстав для стягнення заборгованості на користь ТОВ «Фінпром маркет», проте вважає за необхідне зменшити суму, що підлягає стягненню.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п.1,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні в частині розміру суми що підлягає стягненню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, оскільки позовні вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» задоволені частково на 30,90% з ОСОБА_1 на його користь підлягає стягненню судовий збір в сумі 748,58 грн.
Враховуючи часткове задоволення вимог апеляційної скарги, з урахуванням сплати відповідачем ОСОБА_1 судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3633,60 грн, з позивача ТОВ «Фінпром маркет» підлягає стягненню на користь відповідача судовий збір у розмірі 2510,81 грн, пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги (69,10%).
Та з урахуванням взаємозаліку , з позивача ТОВ «Фінпром маркет» на користь відповідача ОСОБА_1 належить стягнути 1762,23 грн витрат пов`язаних зі сплатою судового збору. 
Згідно з ч. 1ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України).
Із положень ч.ч. 1-5ст.137ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
В силу ч.ч. 2, 3, 8ст.141ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування понесених судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу.
До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.
Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2020 року у справі № 757/16448/17-ц (провадження № 61-48191св18).
На підтвердження відповідних витрат на правову допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акт прийому-передачі наданих послуг).
Отже, у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Водночас, у разі, якщо понесені особою витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат.
Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи з конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Вартість виконаних робіт згідно акту прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024 року становить 3500 грн. 
Дослідивши надані докази витрат на професійну правничу допомогу та враховуючи часткове задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» слід стягнути 1081,50 грн витратна професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374,375, 382 - 384 ЦПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова 16 квітня 2025 року - змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (ЄДРПОУ 43311346) заборгованість за договором позики №1952847, у розмірі 7269 (сім тисяч двісті шістдесят дев`ять) грн. 80 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (ЄДРПОУ 43311346) витрати на правничу допомогу у розмірі 1081 (одна тисяча вісімдесят одна) грн 50 коп.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (ЄДРПОУ 43311346) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн 23 коп.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий         О.Ю. Тичкова

Судді          О.В. Маміна

Ю.М. Мальований