Справа № 464/7944/25 Головуючий у 1 інстанції: Шашуріна Г. О. 
Провадження № 33/811/1987/25 Доповідач: Романюк М. Ф. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисника – адвоката Маланюка М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 08 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.122 КУпАП, 

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень.
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 20 жовтня 2025 року о 10:52 год, м. Львів, перехрестя вулиць: Навроцького – Стуса, керуючи автомобілем марки «TOYOTA» номерний знак НОМЕР_1 не виконала вимогу дорожнього знаку 5.16 «напрямки руху по смугах» де мала повернути праворуч, а повернула ліворуч, чим створила аварійну обстановку автомобілю марки «AUDI», номерний знак НОМЕР_2 та порушила вимоги пункту 8.4Г ПДР України.
Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі.
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що постанова суду є незаконною, винесеною з порушення норм процесуального і матеріального права.
Звертає увагу на те, що розглядаючи справу суд не роз`яснив права на правничу допомогу адвоката, якою б ОСОБА_1 обов`язково скористалась, оскільки в суді виступала вперше в житті і не могла самостійно розібратися в такій складній справі.
Зазначає, що суд зовсім не вислухав пояснень, тільки оглянув диск з відео реєстратора, на якому видно, що ОСОБА_1 жодної перешкоди для водія, який рухався позаду в лівій смузі, не створила.
Вказує, що суд не врахував належним чином приписів: ст. ст. 11, 22 КУпАП.
Крім цього, вказує, що суд неналежним чином взяв до уваги приписи ст. 33 КУпАП, зокрема особу ОСОБА_1 , яка вперше притягується до адміністративної відповідальності, майновий стан – пенсіонера та інваліда 3-ої групи, обставин, що пом`якшують відповідальність згідно ст. 34 КУпАП та що на утримані є двоє малолітніх дітей.
Акцентує увагу на тому, що 2018 р. померла невістка, 2025 року помер син, від них залишилася внучка ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , піклувальницею над нею згідно рішення Підберізцівської сільської ради від 11.11.2025 року призначена ОСОБА_1 , друга внучка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , як сирота, згідно наказу служби у справах дітей Підберізцівської сільської ради від 29.09.2025 року влаштована на проживання до ОСОБА_1 .
Зазначає, що змушена кожного дня своїм авто відвозити внучку ОСОБА_2 в школу у м. Винники, а внучку ОСОБА_4 в дитячий садок в с. Підгірне.
Окрім того зазначає, що у ОСОБА_1 тимчасово проживає лежача мати – ОСОБА_5 , 1939 р.н.
Стверджує, що за таких обставин, при позбавленні права керування автомобілем, не зможе виконувати покладені обов`язки піклувальника та бабусі.
Заслухавши виступ особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , яка вину не визнала та просила закрити провадження у справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, думку її захисника – адвоката Маланюка М.М., який підтримав подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.122 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 569228 від 10 листопада 2025 року, що відповідає вимогам ст.256 КУпАП та яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення; даними схеми місця ДТП від 10 листопада 2025 року; письмовими поясненнями свідка ОСОБА_6 від 04 листопада 2025 року; фотознімками; відеозаписом. 
Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.
Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.
Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 вимог ПДР України, а саме ч.5 ст.122 КУпАП, оскільки остання керуючи транспортним засобом порушила вимоги дорожніх знаків, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили іншого учасника дорожнього руху різко змінити напрямок руху, а тому підлягає адміністративній відповідальності за вчинене.
Так, оглянутим апеляційним судом відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 20 жовтня 2025 року о 10:52 год, м. Львів, перехрестя вулиць: Навроцького – Стуса, керуючи автомобілем марки «TOYOTA» номерний знак НОМЕР_1 не виконала вимогу дорожнього знаку 5.16 «напрямки руху по смугах» де мала повернути праворуч, а повернула ліворуч, чим створила аварійну обстановку автомобілю марки «AUDI», номерний знак НОМЕР_2 та порушила вимоги пункту 8.4Г ПДР України.
Застосовуючи стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на строк 6 місяців, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 будучи водієм та керуючи джерелом підвищеної небезпеки грубо порушила вимоги ПДР України, а саме проігнорувала дорожній знак «напрямки руху по смугах» та здійснила поворот ліворуч з недозволеної смуги, своїми діями наражала на небезпеку себе та інших учасників руху, такі дії призвели до створення аварійної обстановки автомобілю марки «AUDI», який у свою чергу створив дорожньо-транспортну пригоду. Наведене у своїй сукупності свідчить про грубе порушення порядку користування правом керування транспортними засобами, а тому правопорушниці необхідно обрати більш суворе стягнення за вчинене з передбаченої санкцією статті альтернативи стягнень, а саме, позбавлення права керування транспортними засобами, з метою недопущення нових порушень у майбутньому, оскільки застосування більш м`якого стягнення у виді штрафу не досягне мети, визначеної ст.23 КУпАП. Обставин, які б перешкоджали застосуванню такого адміністративного стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами, у даній справі не встановлено.
Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Сукупність встановлених обставин свідчить про грубе порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху та створення підвищеної загрози для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху, що, відповідно до ст. 30 КУпАП, є підставою для накладення на неї адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Санкція ч. 5 ст. 122 КУпАП передбачає такий вид адміністративного стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами.
Відтак, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог вищезазначених статтей КУпАП та наклав стягнення в межах санкції ч. 5 ст. 122 КУпАП, а саме у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 6 місяців, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.
У рішенні по справі "О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодилась нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Встановлені обставини справи, не дають підстав для застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу, оскільки це не відповідатиме меті адміністративного стягнення, яке є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, про що зазначено в ст. 23 КУпАП.
Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування постанови суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 08 грудня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – без задоволення. 
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя   М.Ф.Романюк