Справа № 127/21948/25
Провадження № 3/127/4633/25

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2026 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Іщук Т. П., за участю захисника Левицького О.В., прокурора Кожухаря В.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , командира 4 відділення (м.Вінниці) Територіального управління Служби судової охорони у Вінницькій області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшли матеріали щодо ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП.
З матеріалів слідує, що щодо ОСОБА_1 були складені протоколи про адміністративне правопорушення №507 від 08 липня 2025 року та №508 від 08 липня 2025 року.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №507 від 08 липня 2025 року, ОСОБА_1 , будучи на посаді командира 4 відділення (м.Вінниця) 2 взводу охорони підрозділу охорони Територіального управління Служби судової охорони у Вінницькій області, являючись згідно пп. «и» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік (щорічна).
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №508 від 08 липня 2025 року, ОСОБА_1 , будучи на посаді командира 4 відділення (м.Вінниця) 2 взводу охорони підрозділу охорони територіального управління Служби судової охорони у Вінницькій області, являючись згідно пп. «и» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік (щорічна).
Вказані матеріали надійшли до суду одночасно та постановою суду від 29 вересня 2025 року об`єднані в одне провадження.
Постановою суду від 29 вересня 2025 року відповідно до положень ст.277 КУпАП було зупинено строки розгляду справи.
Постановою суду від 12 грудня 2025 року відновлені строки розгляду справи.
Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення.
Захисник Гончарук В. В. в судовому засіданні зазначав, що ОСОБА_1 не була повідомлена про відновлення декларування, а тому наявні поважні причини щодо несвоєчасного подання нею декларацій. Також вказував на закінчення строків притягнення особи до адміністративної відповідності, що є підставою для закриття провадження в справі, оскільки управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області отримало запитувані документи вже 07 травня 2025 року, 14 травня 2025 року отримало додаткові матеріали, а 19 травня 2025 року ОСОБА_1 надала свої письмові пояснення. Після цієї дати, уповноваженою особою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, жодних дій необхідних для складання протоколу не вчинялося, а тому саме 19 травня 2025 року слід вважати датою виявлення адміністративного правопорушення. Окремо звертає увагу, що протоколи про адміністративні правопорушення складені через 2 місяці з моменту виявлення особи та датою складення протоколів на їх перших аркушах зазначено 08 липня 2025 року. При цьому ОСОБА_1 другі примірники складених протоколів отримала 30 червня 2025 року, що підтверджується їх власним підписом у протоколах, що міститься в матеріалах справи. 
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак, зважаючи на участь в судовому засіданні її захисника, суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність.
Допитаний в судовому засіданні оперуповноважений управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області ОСОБА_2 пояснив, що він неодноразово викликав шляхом телефонних дзвінків ОСОБА_1 для складання протоколу, однак остання не з`являлася. Враховуючи, що ОСОБА_1 була вагітна та її чоловік повідомив, що вони йдуть на чергове обстеження, тому протоколи були складений 08 липня 2025 року біля будівлі управління, ОСОБА_1 в приміщення не заходила, а зазначення нею дати «30 червня 2025 року» є помилковою, яку він не замітив при заповненні протоколів.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.
Як зазначено у ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Відповідно до ч. 1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
У відповідності до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність (недоведеність) хоча б одного із перелічених елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.
При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282. Доказуванням за цим принципом має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених уст. 258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогамст.256 КУпАП.
Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (справа «Маттоціа проти Італії» від 25.07.2000)
Вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення регламентовані ст. 254-256 КУпАП.
Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності
Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Положення ст. 256 КУпАП є імперативними та підлягають виконанню всіма без виключення посадовими особами, які уповноваженні на складання протоколів про адміністративне правопорушення, що визначені уст. 255 КУпАП.
При цьому, положення цієї статті є бланкетними, оскільки вичерпно не відображають відомостей, які необхідно зазначати у протоколі про адміністративне правопорушення, для чого слід відсилатись до інших нормативно-правових актів з урахуванням конкретних обставин справи.
Нормативно-правовим актом, який більш детально регулює порядок складення протоколу про адміністративне правопорушення є, зокрема Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року за № 1376, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за № 1496/27941.
Відповідно до п.7, 8 Розділу ІІ Інструкції не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено. 
Протокол про адміністративне правопорушення складається у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Як слідує з матеріалів справи 07 квітня 2025 року Територіальне управління Служби судової охорони у Вінницькій області повідомленням №33.16-287 повідомлено НАЗК про встановлення факту несвоєчасного подання ОСОБА_1 щорічних декларацій.
24 квітня 2025 року НАЗК в свою чергу направило на адресу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України повідомлення про встановлення несвоєчасного подання декларацій, зокрема ОСОБА_1 . Вказане повідомлення було скероване до Управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області для організації розгляду та прийняття відповідного рішення.
02 травня 2025 року Управлінням стратегічних розслідувань у Вінницькій області направлено до Територіального управління Служби судової охорони у Вінницькій області запит на отримання інформації та копії документів відносно ОСОБА_1 , які отримало 07 травня 2025 року.
14 травня 2025 року Управлінням стратегічних розслідувань у Вінницькій області додатково отримало витяг з наказу №117 о/с про прийняття на службу ОСОБА_1 
19 травня 2025 року ОСОБА_1 надала свої письмові пояснення.
30 червня 2025 року, через півтора місяці з моменту надання особою пояснень, ОСОБА_1 підписує та отримує протоколи про адміністративні правопорушення, про що свідчать її підписи в протоколах, які містяться в матеріалах справи.
В той же час протоколи про адміністративні правопорушення датовані «08 липня 2025 року». 
Тобто очевидним є те, що ознайомлення з протоколами та отримання другого примірника протоколів відбулося раніше їх складення, що є не можливим.
При цьому судом не встановлено чи саме протоколи, які скеровані до суду, складалися у присутності особи та саме з ними була ознайомлена ОСОБА_1 . 
З огляду на викладене, суд визнає недопустимим доказами протоколи про адміністративне правопорушення, складені відносно ОСОБА_1 як такі, що складені з порушенням встановленого законом порядку.
Належних та допустимих доказів, які б вказували на допущення «помилки» в даті ознайомлення та отримання ОСОБА_1 протоколів, матеріали справи не містять та суду не надані.
Водночас суд враховує, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Захисник як на підставу для закриття провадження у справі вказує на закінчення строку притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Наразі суд зважає, що Верховний Суд в постановах від 07 лютого 2018 року в справі №910/18319/16, від 16 квітня 2019 року в справі № 927/623/18, виснував, що з правового аналізу положень КУпАП слідує, що застосування положень п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП (закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП) можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні правопорушення провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.1 ч.1ст.247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Відтак, обставина закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт вчинення адміністративного правопорушення.
Тобто, у зв`язку із закінченням строків притягнення особи до адміністративної відповідальності, у разі встановлення за результатами розгляду справи в діях особи події і складу інкримінованого їй правопорушення, така особа визнається винуватою у її вчиненні, про те, справа підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. При цьому, у разі встановлення відсутності в діях особи події і складу адміністративного правопорушення, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1ч.1ст.247 КУпАП.
Відповідно до положень ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, має істотне значення як день його вчинення, так і день виявлення правопорушення.
Під час збору інформації уповноважений орган отримує відомості, на підставі яких під час складання протоколу встановлює чи є склад адміністративного правопорушення.
Законодавцем у КУпАП не визначено поняття дати виявлення адміністративного правопорушення.
Згідно роз`яснень Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 09 квітня 2021 року №1089/0/2-21 виявлення адміністративного правопорушення - це установлення наявності підстав адміністративної відповідальності за його вчинення, тобто всіх об`єктивних та суб`єктивних ознак відповідного складу правопорушення. Обов`язок установлення вказаного факту, а також його документування, має особа, уповноважена складати протоколи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією. Окрім того, така особа у різні періоди часу може отримувати різну інформацію про події та факти, що мають відношення до вчинення адміністративного правопорушення (збір документів, інформації, відібрання пояснень тощо). Висновок про те, що виявлено правопорушення, пов`язане з корупцією як сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, особа, уповноважена складати протокол про таке правопорушення, робить виключно шляхом оформлення та підписання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією.
Тобто датою виявлення правопорушення є дата складання протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, а саме коли уповноваженою особою на складання протоколу встановлено всі обставини та склад правопорушення, опитано особу та встановлено відсутність поважних підстав на неподання декларації у визначений строк.
В даному випадку, з огляду на встановленні обставини, суд не в змозі встановити дату складення протоколів про адміністративне правопорушення. Відповідно підстави для розгляду питання щодо закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності відсутні.
Зважаючи, що суд дійшов висновку про недопустимість доказів - протоколів про адміністративне правопорушення провадження в справі підлягає закриттю у зв`язку з недоведеністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.
У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 виснував, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1)
Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.
Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Карелін проти Росії» (20 вересня 2016 року, заява №926/08) зазначив, що суд не має право самостійно редагувати протокол про адміністративне правопорушення, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.
Відповідно до п. 39 постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
У справі «Barbera, MesseguandJabardov. Spain» від 06 грудня 1998 року (п. 146) ЄСПЛ, вказано на те, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Питання судових витрат суддя вирішує у відповідності до ст. 40-1 КУпАП.
Оскільки у цьому випадку провадження у справі підлягає закриттю, відповідно судовий збір слід віднести на рахунок держави.
На підставі викладеного, керуючись ст. 19, 62 Конституції України, ст. 7,9, 40-1, ч.1 ст.172-6, 245, 251, 254, 256, 280, 283-285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.172-6 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: