ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

13 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/29747/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),
суддів: Кругового О.О., Малиш Н.І., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2025 р. (суддя Єфанова О.В.) в адміністративній справі №160/29747/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд визнати визнати протиправними дії посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у наданні йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 оформити відстрочку від призову за мобілізацією на підставі п. 14 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у зв`язку із здійсненням постійного догляду за хворим дідусем - ОСОБА_2 .
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2025 р. за позовною заявою ОСОБА_1 відкрито провадження в адміністративній справі №160/29747/25.
Також позивачем до суду подана заяв про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії, пов`язані з призовом на військову службу по мобілізації, до набрання законної сили рішенням суду по суті позовних вимог.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2025 р. у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.
У поданій апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржену ухвалу та ухвалити нове судове рішення, яким вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти представникам ІНФОРМАЦІЯ_1 будь-які дії, пов`язані з призовом його на військову службу по мобілізації, до набрання законної сили рішенням суду по суті позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про те, що розгляд заяв про вжиття заходів забезпечення позову не передбачає надання оцінки правомірності дій, рішень чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а спрямований виключно на забезпечення захисту прав, свобод та інтересів позивача на час розгляду справи. Скаржник вказує, що оскільки представники ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулися до органів Національної поліції із заявою про доставлення його до зазначеного ІНФОРМАЦІЯ_3 , то відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України існує нагальна потреба у застосуванні заходів забезпечення позову. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 надав суду пояснення про те, що ОСОБА_1 в межах іншої справи №160/20323/25 вже оскаржував рішення Комісії для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Апеляційна скарга на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.09.2025 ОСОБА_1 не подавалась. Предметом оскарження у справі №160/29747/25 також є рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу. ІНФОРМАЦІЯ_2 просить залишити без змін оскаржену ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Здійснюючи перевірку оскарженої ухвали суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Постановляючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції зазначив, що станом на дату розгляду заяви позивачем не додано жодних документів щодо призову на військову службу. Забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними. 
Колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь - якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Статтею 151 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу (постанова Верховного Суду від 09.06.2021 у справі №420/2157/20).
Згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий захист в адміністративних справах, прийнятими Комітетом Міністрів Ради Європи від 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акту може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами. І якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акту. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.
За правовим висновком Верховного Суду, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі. При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами (постанова від 17.04.2025 у справі №340/5170/24).
В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 посилався на відповідь посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 №34/8/6077 від 13.10.2025, якою відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, та повістку №300707 від 14.10.2025 про необхідність його явки до ІНФОРМАЦІЯ_4 . В апеляційній скарзі він також вказує на можливе настання негативних наслідків у вигляді затримання його працівниками Національної поліції.
Суд першої інстанції врахував, що повісткою №300707 ОСОБА_1 викликався на 14.10.2025 на 11:00 до ІНФОРМАЦІЯ_1 для уточнення даних. Докази призову позивача на військову службу станом на день подачі заяви про забезпечення позову суду не були надані. 
Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2025 р. в адміністративній справі №160/29747/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 13 січня 2026 р. та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя А.В. Шлай 

суддя О.О. Круговий 

суддя Н.І. Малиш