Справа № 522/28271/25
Провадження по справі № 3/522/934/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2025 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Іванов В.В., при секретарі Урум Т.В., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з УПП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

19.12.2025 о 14 год. 00 хв., громадянка ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Toyota Yaris Cross» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Одесі по вул. Мала Арнаутська, 69, не виконала вимогу дорожнього знаку 5.18 (напрямок руху по смузі) та здійснила проїзд прямо зі смуги, з якої дозволяється лише праворуч, внаслідок чого скоїла зіткнення з транспортним засобом «Mercedes-Benz GL 320 CDI» д.н.з. НОМЕР_2 . При ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження з матеріальними збитками, чим  ОСОБА_2 порушив вимоги п. 8.4.г, п. 10.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
У судовому засіданні особа, що притягується до адміністративної відповідальності –  ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не визнала, зазначила, що коли вона керувала транспортним засобом «Toyota Yaris Cross» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Одесі по вул. Мала Арнаутська почалась повітряна тривога та навігатор перестав працювати. Перед перехрестям з вул. Рішельєвською вона зупинилась, оскільки не знає місто та була дезорієнтованою, намагалась розібратись куди їхати далі, в цей час відбулась ДТП. Просила застосувати адміністративне стягнення у вигляді попередження. 
Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 545190 від 19.12.2025 та додані до нього матеріали адміністративної справи, заслухавши надані в судовому засіданні пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 , суд приходить до наступних висновків. 
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.
Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Слід також зазначити, що відповідно до п.2.3.(б) ПДР передбачено, що водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. 
Відповідно до п. 10.1 Правил дорожнього руху України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Відповідно до п. 8.4.г Правил дорожнього руху України, дорожні знаки поділяються на групи. Наказові знаки показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.
Суд критично оцінює доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_2 та не бере їх до уваги з огляду на таке.
Як вбачається з доданих до протоколу про адміністративне правопорушення матеріалів справи, зокрема схеми ДТП, зіткнення транспортних засобів відбулось майже на середині перехрестя.
Крім того, з наявних в матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_2 , наданих безпосередньо після скоєння ДТП, вона власноруч зазначила, що під час переїзду перехрестя рухалась прямо. Вказані пояснення є належними та допустимими доказом у розумінні ст. 251 КУпАП та узгоджується з іншими матеріалами справи, зокрема зі схемою ДТП та характером механічних пошкоджень транспортних засобів.
Посилання особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 , на початок повітряної тривоги, припинення роботи навігаційної системи, незнання міста та дезорієнтацію суд вважає такими, що не спростовують встановленого факту порушення Правил дорожнього руху України. Зазначені обставини не звільняють водія від обов`язку дотримуватись вимог дорожніх знаків, дорожньої розмітки та правил безпечного керування транспортним засобом, передбачених п. 8.4.г та п. 10.1 ПДР України.
Суд також звертає увагу, що у разі виникнення обставин, які ускладнюють керування транспортним засобом або орієнтацію на місцевості, водій зобов`язаний обрати безпечний спосіб подальших дій, у тому числі припинити рух або змінити маршрут у спосіб, що не суперечить вимогам Правил дорожнього руху та не створює небезпеки для інших учасників дорожнього руху. Однак із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 , усвідомлюючи напрямок свого руху, продовжила рух прямо зі смуги, з якої такий маневр заборонений, що перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.
За таких обставин суд доходить висновку, що доводи ОСОБА_2 спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності та не підтверджуються жодними належними і допустимими доказами, у зв`язку з чим підстав для їх врахування судом не вбачається.
З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що водій ОСОБА_2 порушила вимоги п. 8.4.г та п. 10.1 Правил дорожнього руху України, а саме не виконала вимогу дорожнього знаку 5.18 (напрямок руху по смузі) та здійснила проїзд прямо зі смуги з якої дозволяється лише праворуч, що стало безпосередньою причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди, наслідком якої є механічні пошкодження транспортних засобів.
За таких обставин суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_2 наявна вина у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, а її дії правильно кваліфіковано за ст. 124 КУпАП, оскільки порушення ним вимог п. 8.4.г та п. 10.1 Правил дорожнього руху України спричинило пошкодження транспортних засобів.
Вина ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення також підтверджується доданими до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 545190 від 19.12.2025 матеріалами адміністративної справи, а саме:
-схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 19.12.2025;
-письмовими поясненнями ОСОБА_3 ;
-письмовими поясненнями ОСОБА_2 .
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, притягувана, реалізувавши своє право володіти автомобілем та їздити на ньому, тим самим погодилась нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відтак, суд приходить до висновку, що в даному випадку в діях ОСОБА_2 вбачаються ознаки порушення вимог п. 8.4.г та п. 10.1 Правил дорожнього руху, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Таким чином, встановлені судом обставини та досліджені докази, їх належна оцінка в сукупності, дають можливість прийти однозначного висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.
З огляду на встановлені обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами, суд вважає необґрунтованою позицію ОСОБА_2  про її невинуватість у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, оскільки така її позиція була спростована дослідженими судом доказами.
При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_2 суд враховує характер скоєного адміністративного правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Обставин, які відповідно до ст.ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_2 за вчинене нею адміністративне правопорушення, судом не встановлено.
Отже, враховуючи зазначені обставини справи, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_2 , а також для припинення вчинення нею нових правопорушень, буде достатнім та необхідним застосування адміністративного стягнення у виді штрафу.
Згідно ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладання на правопорушника адміністративного стягнення на ОСОБА_2 підлягає стягненню сума судового збору.
Керуючись ст. ст. 9, 10, 24, 38, 124, 221, 268, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 гривень на користь держави. 
Відповідно до Закону України «Про судовий збір» за редакцією від 01.01.2026, стягнути з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 665,60 гривень на користь держави.
У разі несплати правопорушником штрафу не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу, постанова про накладання штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений у відповідній статті КУпАП.
Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя
Приморського районного суду м. Одеси Віктор ІВАНОВ