Справа № 127/6656/25

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" січня 2026 р. 

Літинський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Гопкіна П.В.,
за участі секретаря Іванової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Літин в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Суть звернення 
16.06.2025 до суду надійшов позов директора ТОВ «Коллект Центр» Ткаченко М. до ОСОБА_1 мотивований тим, що 10.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту № 102932452. За умовами договору ТОВ «Мілоан» надало відповідачу грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн. Таким чином, ТОВ «Мілоан» виконало свої зобов`язання за договором кредиту. Відповідач зобов`язався повернути грошові кошти, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки у порядку та на умовах, визначених договором. В порушення умов договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на день формування позовної заяви загальний розмір заборгованості становить 51 450,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 10 000,00 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 39 550,00грн.; заборгованість за комісіями - 1 900,00 грн.
10.02.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 10-02/2022-50, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» право грошової вимоги до позичальників, у т.ч. за Договором про надання споживчого кредиту № 102932452 від 10.11.2021, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 
10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено Договір відступлення права вимоги №10-03/2023/01, згідно якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги ТОВ «Коллект Центр», у т.ч. за Договором про надання споживчого кредиту № 102932452 від 10.11.2021, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 ..
За таких умов позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача заборгованість за Договором № 102932452 від 10.11.2021 у розмірі 51 450,00 грн, 2422,40 грн. судового збору та 13 000,00 грн. понесених витрати на правову допомогу.

Процесуальні дії
16.06.2025 справа надійшла до Літинського районного суду Вінницької області (а.с. 71).
15.09.2025 судом було ухвалено заочне рішення, яким стягнуто із ОСОБА_1 на користь позивача 51 450,00 грн. заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, 2422,40 грн. у відшкодування витрат зі сплати судового збору та 13 000,00 грн. понесених витрат на правову допомогу (а.с. 90-91).
17.10.2025 судом задоволено заяву представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Оверковського К.В. про перегляд заочного рішення. Вищевказане заочне рішення скасовано, а цивільну справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 131-132).
12.11.2025 представником відповідача ОСОБА_1 – адвокатом Оверковським К.В. через підсистему «Електронний суд» подано письмові пояснення, якими останній заперечує проти позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи це тим, що відповідач є мобілізованим військовослужбовцем, а тому нарахування процентів за кредитом є незаконним, комісія за обслуговування кредиту — нікчемною, а також відсутні належні докази укладення договору, електронного підпису та фактичної видачі кредитних коштів. Крім того, адвокат посилається на порушення вимог законодавства про споживче кредитування, електронну комерцію та відсутність первинних бухгалтерських документів, що підтверджують борг. У зв`язку з цим просить відмовити в задоволенні позову повністю, витребувати докази у позивача, зменшити або відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу позивача та вирішити питання про відшкодування витрат на правничу допомогу відповідача (а.с. 157-160). 12.11.2025 останнім подано клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, оскільки на його переконання, позивач заявив завищені та необґрунтовані витрати на правничу допомогу в сумі 13 000 грн; які є завищеними та документально не підтвердженими, не відповідають складності справи й сумі позову та не відповідають критеріям розумності і необхідності. Клопотання мотивується відсутністю доказів фактичної оплати послуг і неспівмірністю гонорару обсягу виконаних робіт. У зв`язку з цим представник відповідача просить зменшити заявлені витрати на правничу допомогу або відмовити у їх стягненні повністю (а.с. 165-167).
12.11.2025 суд частково задовольнив клопотання представника позивача про витребування доказів, зобов`язав АТ «Ощадбанк» надати інформацію щодо відкриття банківської картки відповідачу, зарахування на неї кредитних коштів, виписки по рахунку та відомості про номер телефону (а.с. 176).
25.11.2025 директором ТОВ «Коллект центр» Ткаченко М. через підсистему «Електронний суд» подано письмові пояснення, якими зазначили, що нарахування заборгованості у розмірі 51 450,00 грн є повністю законним, оскільки відсотки та комісія нараховувалися у період з 10.01.2021 по 23.02.2022, тобто до моменту введення воєнного стану та до призову відповідача на військову службу (30.11.2024), що виключає застосування пільг згідно з ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців». Умови договору щодо комісії за надання кредиту та автоматичної пролонгації відповідають ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» та ст. 627 ЦК України, були добровільно підписані Відповідачем та не оскаржувалися, а відсутність з боку останнього документально підтвердженого контррозрахунку підтверджує правильність наданих позивачем даних. Оскільки штрафні санкції (пеня, штрафи) не нараховувалися, а заявлена сума складається лише з тіла кредиту та правомірно нарахованих відсотків за користування коштами, просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 185-195).

Судовий розгляд
Представник позивача до судового засідання не з`явився. При зверненні до суду зазначили клопотання, відповідно до якого просили розгляд справи проводити у відсутність представника позивача. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували (а.с. 4 зв.).
Відповідач ОСОБА_1 та його представник – адвокат Оверковський К.В. до судового засідання не з`явились. Адвокатом Оверковським К.В. подано заяву, якою він просив судове засідання проводити без участі представника позивача у звязку із необхідністю участі у іншому судовому засіданні. Просив врахувати раніше подані додаткові пояснення (а.с. 224).
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Оцінка та висновки суду
Так, судом встановлено, що 10.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір № 102932452 про надання споживчого кредиту. Підписанням Договору про надання споживчого кредиту, відповідач також підтвердив, що він повністю ознайомився з усіма його умовами, в тому числі з Правилами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства (а.с. 17-21, 24-28).
ТОВ «Мілоан» виконало свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, надало відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі та на умовах, встановлених Договором (а.с. 29 зв.).
Вказана інформація підтверджується відомостями наданими АТ «Ощадбанк» на виконання ухвали про витребування доказів (а.с. 200), якими підтверджується зарахування коштів у сумі 10 000,00 грн. на платіжку карту відповідача.
В порушення умов Договору відповідач ОСОБА_1 не сплатив ТОВ «Мілоан» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.
Згідно з розрахунком ОСОБА_1 має заборгованість по кредитному договору № 102932452 від 10.11.2021 в розмірі 51 450,00 грн., (а.с. 32).
10.02.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 10-02/2022-50, за умовами якого ТОВ «Мілоан» зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги до позичальників, а ТОВ «Вердикт Капітал» зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим Договором, прийняти право грошової вимоги до Боржників, що належить ТОВ «Мілоан» і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладених між ТОВ «Мілоан» і боржниками. За цим Договором ТОВ «Вердикт Капітал» одержує право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, право вимоги за якими передається (а.с. 33-35).
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 102932452 від 10.11.2021 станом на 10.02.2022 в розмірі 10 000,00 грн. (сума виданого кредиту), 32 550,00 грн (заборгованість по процентам), 1 900,00 грн. заборгованість по комісії, на загальну суму 44 450,00 грн. (а.с. 38).
10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено Договір №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступає шляхом продажу ТОВ «Коллект Центр» належні йому, а ТОВ «Коллект Центр» набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» до боржників, зазначених у додатках до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників за Договорами позики (Кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них (а.с. 39-41). 
При цьому встановлено, що ТОВ "Вердикт Капітал" отримавши право вимоги на загальну суму 44 450,00 грн. станом на 10.02.2022 неправомірно продовжив нарахування процентів, які станом на 10.03.2023 збільшились на 7 000,00 грн. (а.с. 31).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 102932452 від 10.11.2021 в розмірі 51 450,00 грн. (а.с. 43-44).
Згідно військового квитка серії НОМЕР_1 від 30.11.2024 та довідкою військової частини НОМЕР_2 від 23.07.2025 (а.с. 161–163) солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 .
За наведених підстав убачається, що відповідач проходить військову службу за призовом з 30.11.2024.
Згідно ст.638ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.640ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст.642ЦК відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.
Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до вимог статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
В силу ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст.610 ЦК України, порушення зобов`язання є й невиконання або виконання, порушення умов, визначених змістом зобов`язання.
При ухваленні рішення судом враховано зауваження представника позивача про те, що відповідач ОСОБА_1 з 30.11.2024 перебуває на військовій службі (а.с. 161–163). Водночас укладення кредитного договору, який є предметом розгляду у справі (а.с. 17-21, 24-28), нарахування відсотків за користування кредитом, а також первісний перехід прав вимоги (а.с. 33-35) відбулися до початку проходження відповідачем військової служби. За таких обставин у суду відсутні правові підстави для застосування до відповідача пільг, передбачених ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців».
Разом з тим суд звертає увагу, що після відступлення права вимоги новий кредитор не набуває права змінювати обсяг та зміст грошового зобов`язання боржника або погіршувати його становище. Відповідно до статей 512, 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в тому обсязі та на тих умовах, які існували на момент переходу права вимоги. Отже, новий кредитор набуває право вимоги лише у межах заборгованості, сформованої станом на дату відступлення, і не має правових підстав для подальшого нарахування процентів за користування кредитом, якщо строк дії кредитного договору закінчився або кредитор не є стороною первісного кредитного договору як фінансова установа, що надала кредитні кошти.
Крім того, проценти за користування кредитом є платою саме за користування грошовими коштами, які були надані позичальнику первісним кредитодавцем. Після відступлення права вимоги новий кредитор фактично не надає боржнику грошових коштів у користування, а тому відсутні правові підстави для нарахування процентів за період після переходу права вимоги. Нарахування таких процентів суперечить правовій природі кредитного зобов`язання та положенням статей 1048, 1054 ЦК України.
За таких обставин нарахування новим кредитором процентів після переходу права вимоги є неправомірним, а розмір заборгованості підлягає визначенню станом на дату відступлення права вимоги 10.02.2022 (а.с. 33-35), без урахування подальших нарахувань.
Окрім того, суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за комісіями у розмірі 1 900,00 грн. Відповідно до положень Закону України «Про споживче кредитування» плата за користування кредитом складається з процентів та інших платежів лише у випадках і в межах, прямо передбачених законом. При цьому комісії, які не пов`язані з реально наданими споживачеві додатковими послугами або не підтверджені належними доказами їх фактичного надання, не підлягають стягненню.
Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б підтверджували надання відповідачу конкретних платних послуг, за які було нараховано комісію у сумі 1 900,00 грн, а також обґрунтування її розміру. Сам по собі факт передбачення комісії умовами кредитного договору не є достатньою правовою підставою для її стягнення без підтвердження фактичного надання відповідних послуг.
Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію представника позивача, заперечення представника відповідача, оскільки відповідач не виконав своїх зобов`язаннь за кредитним договором № 102932452 від 10.11.2021, суд вважає необхідним позов задовольнити частково і стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача 42 550,00 гривень, з яких:
-10 000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту;
-32 550,00 грн. заборгованість за відсотками (станом на 10.02.2022).
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 13 000,00 грн.
На підтвердження понесених витрат стороною позивача надано тарифи та послуги (а.с. 13 зв.-14), договір про надання правової допомоги (а.с. 12-13), платіжну інструкцію, про оплату договору про надання правової допомоги (а.с. 36), заявку про надання юридичної допомоги (а.с. 15), витяг про надання юридичної допомоги (а.с. 16).
Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до п. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною 8 ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Оцінивши подані докази та доводи сторін, суд встановив, що адвокатом Усенко М.І. фактично надано позивачу правничу допомогу. Разом з тим, з огляду на критерії реальності, необхідності та розумності витрат, визначені ЦПК України та практикою Верховного Суду й ЄСПЛ, суд приходить до висновку, що заявлений до стягнення розмір гонорару у сумі 13 000,00 грн є завищеним та не відповідає складності справи й обсягу фактично виконаної роботи. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.
Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з платіжного доручення про сплату судового збору, розмір судових витрат, понесених позивачем, складає 2422,40 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судових витрат по сплаті судового збору, пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 42 550,00 грн. * 100% : 51 450,00 грн. ціни позову = 82,70%), тобто 82,70% від суми сплаченого судового збору 82,70% * 2422,40 грн:/100% = грн), що складає 2 003,36 грн.
Керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 141, 209, 247, 263-268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (ЄДРПОУ 44276926, 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306) 42 550,00 грн. заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, 2 003,36 грн. у відшкодування витрат зі сплати судового збору та 5 000,00 грн. понесених витрат на правову допомогу.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Гопкін П. В.