ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

05 лютого 2026 року м. Житомир справа № 240/10151/23
категорія 111031101

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Токаревої М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Житомирській області про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік за №0005853-2411-0626 від 03.03.2023 року на загальну суму 35947,64 грн. 
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що є власником нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 03 червня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області Івчуком С.С. за реєстраційним номером 1751, що є нежитловою будівлею приміщень кондитерського комплексу. Відповідачем було сформоване податкове повідомлення-рішення від 03.03.2023 року за №0822209-2407-0650, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2020 рік у розмірі 35947,64 грн. Позивач не погоджується із рішенням відповідача, оскільки згідно Додатку 3 до рішення Коростенської міської ради 31-ї сесії 7 скликання від 23.05.2019 року №1463 «Про встановлення ставок та пільг сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2020 рік» даний об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1 відноситься до II зони міста Коростень у відповідності до економічно-планувальних зон згідно нормативно-грошової оцінки земель міста, до якої застосовується ставка податку 0,5% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. м. площі бази оподаткування. Враховуючи рішення Коростенської міської ради 31-ї сесії 7 скликання від 23.05.2019 року №1463 “Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2020 рік” у відповідача були відсутні правові підстави застосовувати у 2020 році до об`єктів нежитлової нерухомості положень ст. 266 ПК України в частині нарахування грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а тим більше з вищевказаною ставкою податку 0,75% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв.м. площі бази оподаткування та визначати позивачу суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яке підлягає сплаті фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2020 рік у розмірі 35 947,64 грн.
Ухвалою суду вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Свою позицію виклав у відзиві, в якому зазначив, що відповідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, фізичній особі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 03.06.2020 є власником нежитлової будівлі, загальною площею 1739,7 кв.м. (реєстраційний номер майна 1557824018107), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вищезазначена нежитлова будівля в розумінні ст. 266 ПК України є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки. У 2020 - 2022 році позивачем не використовувалось в господарській діяльності приміщення кондитерського цеху, загальною площею 1739,7 кв,м. Нежитлова будівля, яка належать позивачу на праві власності не підпадає під визначення «будівлі промисловості» та не відповідають нормам застосування п. «є» пп.266.2.2 п.266.2 СТ.266 ПК України. 
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 , зареєстрований як фізична особа-підприємець в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 25 липня 2007 року за №23060000000011086, код 3050825011.
Видами діяльності є згідно коду КВЕД 47.19 інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах 23.70 Різання, оброблення та оздоблення декоративного та будівельного каменю 42.99 Будівництво інших споруд, н.в.і.у. 43.29 Інші будівельно-монтажні роботи 43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у. 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля 63.99 Надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у. 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна 73.20 Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель 77.39 Надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, н.в.і.у. 10.71 Виробництво хліба та хлібобулочних виробів; виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок нетривалого зберігання.
ОСОБА_1 є власником нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 03 червня 2020 року.
Згідно з технічним паспортом, виготовленим Комунальним підприємством “Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації” Житомирської обласної ради від 30 червня 2017 року на вказане приміщення, будівля, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 1739,7 кв.м. є нежитловою будівлею приміщень кондитерського комплексу.
Відповідачем було сформоване податкове повідомлення-рішення від 03.03.2023 року за №0822209-2407-0650, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2020 рік у розмірі 35947,64 грн.
Позивач вважає протиправними податкове повідомлення-рішення, тому звернувся із позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовим відносинам, суд зазначає таке.
Згідно зі статтею 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.
Відповідно до п.8.1 ст.8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.
Згідно з підп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до п.38.1 Податкового кодексу України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (підпункт 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 Податкового кодексу України).
Правове регулювання порядку обчислення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, строк сплати та порядок зарахування до бюджетів передбачений ст.266 Податкового кодексу України.
Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України).
Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
За змістом пп.266.4.2 п.266.4 ст.266 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.
23.05.2019 Коростенська міська рада прийняла рішення 31-ї сесії 7 скликання №1463 "Про ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2020 рік».
Податковим повідомленням-рішенням №0005853-2411-0626 від 03.03.2023 позивачу нарахований податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплач. фізособами. При цьому, тип об`єкта вказано - нежитлова будівля. 
При нарахуванні такого податку відповідачем застосовано ставку податку у розмірі 0,75% від мінімальної заробітної плати.
Суд не погоджується з такими діями, з огляду на таке.
Згідно з п.п. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку.
Враховуючи вищенаведені законодавчі норми, для розрахунку суми податку з об`єкта нежитлової нерухомості необхідно:
1) відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановити належність об`єкту нерухомості на праві власності фізичній особі та його площу;
2) визначити функціональне (цільове) призначення такого об`єкту нерухомості для застосування відповідного розміру ставки податку.
Суд зазначає, що оскільки відомості щодо цільового призначення об`єктів нерухомості відсутні в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та враховуючи, що Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000 є частиною чинного законодавства України та призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні, то останній може застосовуватися для визначення статусу нежитлового приміщення, будівлі або споруди.
Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 № 507, будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" група 125 "Будівлі промислові та склади" клас 1251 "Будівлі промисловості".
До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 "Будівлі промисловості", який в свою чергу включає підкласи: 1251.1 - "Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості", 1251.2 - "Будівлі підприємств чорної металургії", 1251.3 - "Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості", 1251.4 - "Будівлі підприємств легкої промисловості", 1251.5 - "Будівлі підприємств харчової промисловості", 1251.6 - "Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості", 1251.7 - "Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості", 1251.8 - "Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості", 1251.9 - "Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне".
Як встановлено судом, позивач у період з 01.01.2020 по 31.12.2020 був власником нежитлових приміщень: кондитерського комплексу.
Отже, вказані будівлі належать до класу 1251.5 " Будівлі підприємств харчової промисловості ".
Рішенням Коростенської міської ради 31-ї сесії 7 скликання від 23.05.2019 №1463 "Про ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2020 рік» встановлені ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб.
Відповідно до вказаного рішення будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств, звільнені від оподаткування.
В свою чергу, відсутні докази використання вказаної будівлі за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції, що позивачем не заперечується. Однак, позивач вказує, що податковим органом неправильно застосовано ставку податку.
Судом встановлено, що згідно Додатку 3 до рішення Коростенської міської ради 31-ї сесії 7 скликання від 23.05.2019 року №1463 «Про встановлення ставок та пільг сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2020 рік» даний об`єкт нерухомого майна по вул. Шатрищанській відноситься до II зони міста Коростень у відповідності до економічно-планувальних зон згідно нормативно-грошової оцінки земель міста.
Аналіз Рішенням Коростенської міської ради 31-ї сесії 7 скликання від 23.05.2019 №1463 "Про ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2020 рік» вказує, що при до об`єктів оподаткування, які відносяться до II зони міста Коростень застосовується ставка податку 0,5.
Згідно з підпунктом 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, база оподаткування об`єктів нерухомості у власності фізичних осіб обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав або оригіналів правовстановлюючих документів.
Відповідно до розділу 2 Порядку направлення податкових повідомлень-рішень, затвердженого наказом Мінфіну від 28.12.2015 № 1204, ППР повинне містити обґрунтування, нормативні підстави, розрахунок податкового зобов`язання та відповідні докази. Відсутність належного обґрунтування та документального підтвердження свідчить про порушення порядку оформлення ППР.
Отже, суд доходить висновку, що податкове повідомлення-рішення підлягає визнанню протиправними та скасуванню як таке, що не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства.
Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській областіпро визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень підлягають задоволенню.
Суд зауважує, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Решта доводів сторін не спростовують висновків суду у даній справі.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено суду правомірність спірних рішень, з огляду на що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до копій квитанцій позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн.
Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору на суму 1073,60 грн, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд - 

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, Житомир, 10003. РНОКПП/ЄДРПОУ: 44096781) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Житомирській області про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік від 03.03.2023 №0005853-2411-0626. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева

05.02.26