РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2025 року 
м. Рівне

Справа № 569/7896/25
Провадження № 22-ц/4815/1348/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчук Н. М.,
суддів: Хилевича С. В., Шимківа С. С.

учасники справи:
позивач – Акціонерне товариство «Акцент-Банк»
відповідач – ОСОБА_1 

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 03 липня 2025 року у складі судді Першко О. О., постановлене в м. Рівне, повний текст рішення складено 03 липня 2025 року, 

в с т а н о в и в :

Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги обґрунтовувало тим, що відповідно до кредитного договору №АВН0СТ155101723115521439 від 08 серпня 2024 року, укладеного між ним та відповідачем, останній отримав кредит 100 000 грн 00 коп. строком на 12 місяців зі сплатою процентів в розмірі 75,00 щорічно. Станом на 22 квітня 2024 року відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у результаті чого виникла заборгованість у розмірі 99 496 грн 54 коп., з яких: 74 718 000 грн 53 коп. – загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 22 304 грн 54 коп. – загальний залишок заборгованості за процентами; 2 473 грн 47 коп. – загальний залишок заборгованості за пенею. Просило суд стягнути на свою користь із відповідача заборгованість у розмірі 99 496 грн 54 коп..

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 03 липня 2025 року вказаний позов задоволено частково. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором №АВН0СТ155101723115521439 від 08 серпня 2024 року у розмірі 97 023 гривні 07 копійок.У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» судові витрати у розмірі 2 362 гривні 18 копійок.
Рішення суду першої інстанції вмотивоване передбаченим законом обов`язком позичальника повернути кредит у строк та на умовах, передбачених договором, та обґрунтовано тими обставинами справи, які вказують, що такий обов`язок відповідачем як позичальником дотриманий не був. Часткове задоволення позовних вимог зумовлене нормами пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, які забороняють нарахування у період воєнного стану неустойки (штрафу, пені), інших платежів, передбачених кредитними договорами та їх списання кредитодавцем.

Вважаючи рішення суду незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, Акціонерне товариство «Акцент-Банк» оскаржило його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує на неправомірність відмови у стягненні пені за договором позики та покликається на те, що Верховною Радою України було ухвалено Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023, яким було внесено зміни зокрема до Закону України «Про споживче кредитування» в частині виключення пункту 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення». Додає, що норма, на яку посилався суд у рішенні і яка передбачала мораторій на нарахування неустойки, була скасована, через що позивач мав право нараховувати неустойку (штраф, пеню) за договорами, укладеними з 24.01.2024. Зазначає, що Цивільний кодекс у даному питанні є не спеціальною, а загальною нормою законодавства, а тому не підлягає застосуванню, адже Закон України «Про споживче кредитування» є спеціальною нормою і саме він регулює спірні правовідносини, зокрема й щодо нарахування пені.. З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні пені і в цій частині задовольнити позовні вимоги, а також стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи  на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що  ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послу в АТ «А-Банк», в якій вказав, що дана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-Банк» становлять Договір про надання банківських послуг зі строком дії у 90 років, умови якого йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

08 серпня 2024 року ОСОБА_1 підписав Заяву про надання послуги «Швидка готівка» №АВН0СТ155101723115521439. В Заяві визначено істотні умови кредитування, серед іншого визначено, що вид кредиту – кредит на споживчі потреби, тип кредиту – кредит строковий, мета отримання кредиту – придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг, сума кредиту – 100 000 грн 00 коп., строк кредиту – 12 місяців з 08 серпня 2024 року по 07 серпня 2025 року включно, процента ставка (фіксована) – 75% на рік.
Згідно меморіального ордеру № TR.38704434.44715.65455 від 08 серпня 2024 року ОСОБА_1 видано кредит в розмірі 100 000 грн 00 коп. згідно Договору №АВН0СТ155101723115521439 від 08 серпня 2024 року.

Спірні відносини між сторонами виникли з приводу неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, і – як наслідок – виникнення заборгованості, про стягнення якої позивач і звернувся з даним позовом до суду.

Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за Договором №АВН0СТ155101723115521439 від 08 серпня 2024 року становить 99 496 грн 54 коп., яка складається з 74 718 грн 53 коп. заборгованості за кредитом; 22 304 грн 54 коп. заборгованості по відсотками; 2 473 грн 47 коп. – загальний залишок заборгованості за пенею.

Правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.

Частиною 2 ст. 9 вказаного Закону до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Відповідно до п. 3 ч. 9 зазначеного Закону інформація, що надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості, зокрема, про тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України.

Частиною 2 статті 10561 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Апелянтом оскаржується рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні пені за кредитним договором №АВН0СТ155101723115521439 від 08 серпня 2024 рокув розмірі 2 473,47 грн..

З 24.02.2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану.

15.03.2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України за №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України, щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено новими п. 18, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення «Закону України «Про споживче кредитування» доповнено п. 61, який містить аналогічні положення. Також забороняється «збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені ч. 4 ст. 10561 ЦК України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені ч.2 ст. 3 Закону.

Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Кредитний договір був укладений 08 серпня 2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування».

За таких обставин, посилання апелянта на неправильне застосування ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», є безпідставним.

Як вбачається із розрахунку заборгованості, нарахування пені Акціонерним товариством «Акцент-Банк» здійснювалось упродовж дії воєнного стану, і її розмір станом на 21 квітня 2025 року становить 2 473 грн. 47 коп..

Покликання апеляційної скарги на те, що до спірних правовідносин про стягнення пені підлягають до застосування положення спеціального закону, яким є Закон України «Про споживче кредитування», оскільки норми ЦК України є загальними, апеляційним судом відхиляються.
Так, відповідно до статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.
Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово наголошувала, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (постанова від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (пункт 69)).
Норма ЦК України превалює над однопредметною нормою іншого нормативно-правового акта, який має юридичну силу закону України (постанова Великої Палати ВС від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), постанова КЦС ВС від 08 листопада 2023 року у справі № 755/3412/22).

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції  були правильно, всебічно і повно встановлені  обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, частково задовольнивши позовні вимоги,  та постановив рішення з додержанням вимог норм матеріального та процесуального права, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 03 липня 2025 року залишити без зміни.

Поновити дію заочного рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 03 липня 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 листопада 2025 року.

Головуючий                                                Ковальчук Н. М.

Судді:                                                        Хилевич С. В.

                                               Шимків С. С.