ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року	Львів	Справа № 140/709/25 пров. № А/857/14795/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді Кузьмича С. М.,
суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 року (ухвалене головуючим суддею Ксензюк А.Я. у м. Луцьку) у справі № 140/709/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача якому просив:
визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 06.01.2025 о/р 907640818059 про відмову у переведенні пенсії по віку відповідно до Закону України від 10.12.2015 №889-VIII “Про державну службу”.
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Волинській області прийняти рішення про переведення з пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-IV, на пенсію за віком згідно із Законом України “Про державну службу” від 10.12.2015 №889-VIII, починаючи з 30.12.2024, з визначенням розміру пенсії згідно наданих довідок Державного комітету телебачення і радіомовлення України від 05.12.2024 №14 та здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що оскільки досягла пенсійного віку, має необхідний стаж на посадах віднесених до відповідних категорій державних службовців відповідно до Закону України “Про державну службу” рішення про відмову в переході на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу” є неправомірним та такими, що не відповідає діючому законодавству.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 25.03.2025 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № о/р НОМЕР_1 від 06.01.2025. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перевести ОСОБА_1 з 30.12.2024 на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” від 16.12.1993 №3723-XII, п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України “Про державну службу” від 10.12.2015 №889-VIII, з врахуванням до стажу державної служби періодів роботи на посадах в журналіста в державних/комунальних засобах масової інформації, а також з врахуванням довідок виданих Державним комітетом телебачення і радіомовлення України від 05.12.2024 №14, з урахуванням раніше виплачених сум.
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що стаж роботи позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, на день набрання чинності Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ 01.05.2016, становив більше 20 років, при цьому позивач працював на посадах державної служби станом на день набрання чинності Законом №889-VIII та мав страховий стаж у тому числі стаж державної служби не менш як 10 років, що дає йому право на призначення пенсії відповідно до вказаного закону.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-ІV, що підтверджується матеріалами пенсійної справи.
30.12.2024 позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про переведення на пенсію по віку відповідно до Закону №889-VІІІ, з визначенням розміру пенсії згідно наданих довідок Державного комітету телебачення і радіомовлення України від 05.12.2024 №14. За принципом екстериторіальності заяву та додатні до неї матеріали було розглянуто ГУ ПФУ в Донецькій області.
ГУ ПФУ в Донецькій області рішенням о/р НОМЕР_1 від 06.01.2025 відмовило у переведенні з пенсії відповідно до Закону №1058-ІV на пенсію відповідно до Закону №889-VIII, оскільки на момент звернення за призначенням пенсії відповідно до Закону №889- VIII у ОСОБА_1 станом на 01.05.2016 відсутній стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Робота на посадах в Державній радіокомпанії Волинської області відсутні в переліку посад державної служби визначених статтею 25 Закону №889- VІІІ
Не погоджуючись із спірним рішенням та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII втратив чинність Закон України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. Цими пунктами передбачено право державних службовців на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII.
Пунктом 10 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 встановлено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Зокрема, п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
З наведеного видно, що після 01.05.2016 зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, та мають передбачені ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена у постановах Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 569/350/17 (№ рішення в ЄДРСР 75082026), від 03.07.2018 у справі № 586/965/16-а (№ рішення в ЄДРСР 75082148) та від 10.07.2018 у справі № 591/6970/16-а (№ рішення в ЄДРСР 75227579).
Підставою для відмови позивачу в переведенні на пенсію державного службовця стала відсутність необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, так як призначення пенсії працівникам на посадах в Державній радіокомпанії Волинської області відсутні в переліку посад державної служби визначених статтею 25 Закону №889- VІІІ.
Щодо цього колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідно до пункту 8 Прикінцевих положень Закону № 899-VIII стаж державної служби за періоди роботи до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів від 23.09.1997 № 540/97 (у редакції, яка діяла станом на 01.01.1998) при нарахуванні пенсії журналісту державного або комунального засобу масової інформації застосовуються норми, методика та порядок нарахування пенсії державному службовцю. При цьому період роботи в державних та комунальних засобах масової інформації прирівнюється до стажу державної служби.
Аналізуючи наведені норми обчислення стажу державної служби за період роботи до 01.05.2016, до моменту вступу в дію Закону № 899-VIII, здійснюється відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283.
Тобто, у цьому випадку необхідно керуватися Порядком № 283.
Так, відповідно до п. 3 Порядку до стажу державної служби зараховується стаж роботи журналіста в державних і комунальних засобах масової інформації.
Згідно п. 3 Порядку № 283 до стажу державної служби включається також стаж роботи журналіста в державних і комунальних засобах масової інформації, обчислений відповідно до Порядку обчислення стажу роботи для встановлення щомісячної надбавки за вислугу років і призначення пенсій журналістам державних і комунальних засобів масової інформації та державних інформаційних агентств, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.03.1999 № 377.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 15.03.1999 № 377 затверджено:
Порядок оплати праці журналістів державних і комунальних засобів масової інформації;
перелік посад журналістів державних і комунальних засобів масової інформації, які прирівнюються до посад керівних працівників, спеціалістів апарату відповідного органу державної влади та органу місцевого самоврядування;
Порядок обчислення стажу роботи для встановлення щомісячної надбавки за вислугу років і призначення пенсій журналістам державних і комунальних засобів масової інформації та державних інформаційних агентств.
Відповідно до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.03.1999 №377 переліку посад журналістів державних і комунальних засобів масової інформації, які прирівнюються до посад керівних працівників, спеціалістів апарату відповідного органу державної влади та органу місцевого самоврядування, Теле- і радіомовні та телерадіомовні організації, засновниками (співзасновниками) яких є Верховна Рада України, центральні органи виконавчої влади, серед іншого визначено, що посада керівник (президент, генеральний директор, директор), заступник керівника, директор програм, директор творчого (творчо-виробничого) об`єднання, заступник директора програм, заступник директора творчого (творчо-виробничого) об`єднання, головний редактор об`єднання, головний музичний редактор об`єднання, головний редактор головної редакції, завідуючий відділом (творчим), редакцією, корпунктом; заступник головного редактора об`єднання, заступник головного музичного редактора об`єднання, заступник головного редактора головної редакції, редактор відповідальний (завідуючий) міської редакції мовлення, головний редактор відділу, редакції; заступник завідуючого відділом (творчим), редакцією, корпунктом, відповідальний секретар, головний випусковий, керівник групи (творчої), оглядач політичний, оглядач, кореспондент в іноземній державі, коментатор, ведучий програми, кореспондент спеціальний, кореспондент власний, відповідальний випусковий, старший редактор, кореспондент, редактор, редактор літературний, редактор музичний, випусковий, зокрема посади, які обіймала позивач, прирівнюються до посад керівних працівників, спеціалістів секретаріату (апарату) відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування: заступник Керівника апарату Верховної Ради України, заступник Міністра, заступник керівника іншого центрального органу виконавчої влади, начальник управління, самостійного відділу, заступник начальника управління, самостійного відділу, начальник відділу в складі управління, заступник начальника відділу в складі управління, головний спеціаліст, головний спеціаліст, провідний спеціаліст, провідний спеціаліст, спеціаліст I і II категорії.
Згідно п. 1 Порядку обчислення стажу роботи для встановлення щомісячної надбавки за вислугу років і призначення пенсій журналістам державних і комунальних засобів масової інформації та державних інформаційних агентств №377 (далі - Порядок №377), до стажу роботи, що дає право на встановлення щомісячної надбавки за вислугу років і призначення пенсій журналістам державних і комунальних засобів масової інформації, зараховується стаж роботи на посадах, зазначених у переліку, затвердженому цією постановою, а також на посадах журналістів державних інформаційних агентств, зазначених у додатку 1, а саме:
- до 1 серпня 1990 р. - у засобах масової інформації, засновниками яких були партійні, комсомольські та профспілкові організації;
- до 23 серпня 1991 р. - у засобах масової інформації, засновниками яких були органи державної влади колишньої УРСР та інших республік СРСР, а також органи державної влади та військові формування колишнього СРСР (додаток 2);
з 24 серпня 1991 р. - у засобах масової інформації, засновниками (співзасновниками) яких є (були) органи державної влади або органи місцевого самоврядування.
Відповідно до п. 3 Порядку № 377 документами для визначення стажу роботи журналіста є трудова книжка та інші документи, які відповідно до законодавства підтверджують стаж роботи.
Якщо засновника (співзасновника) засобу масової інформації неможливо визначити за записами у трудовій книжці чи печаткою, що засвідчує ці записи, підставою для його визначення є довідка таких органів виконавчої влади та телерадіокомпаній.
Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно з записами трудової книжки позивач працювала, зокрема: з 26.03.1984 по 27.02.1992 у Волинській обласні телерадіокомпанії; з 28.02.1992 по 31.05.1995 у Волинському телерадіооб`єданні Укртелерадіокомпанії, з 01.06.1995 по 17.09.2015 у Волинській телерадіокомпанії, з 18.09.2015 по 29.12.2017 у філії Національної телекомпанії України “Волинська регіональна дирекція”, з 13.06.2018 по 28.02.2019 у ТзОВ “Слово Волині”, з 04.11.2019 по 30.11.2020 у Волинській обласній громадській організації “Волинський прес-клуб”, з 10.12.2020 по 26.08.2021 у Центральному апараті Міністерства оборони України (зокрема 10.12.2020 прийнято присягу державного службовця та 10.01.2021 присвоєно 6 ранг державного службовця), з 27.08.2021 по 19.10.2022 у Центральному апараті Міністерства оборони України, з 01.11.2022 по 27.03.2024 в Управлінні по роботі зі зверненнями громадян та доступу до публічної інформації Міністерства оборони України, з 17.04.2024 по 03.12.2024 у Державному комітеті телебачення і радіомовлення України (а.с.19-28).
Довідкою №299/2-06 від 21.12.2023, виданою менеджером філії АТ “Національна суспільна телерадіокомпанія України” “Волинська регіональна дирекція) ОСОБА_1 підтверджено обставини, зазначені в трудовій книжці, зокрема: з 26.03.1984 по 01.01.1985 - прийнята на посаду випускового Волинського обласного телерадіокомітету (наказ №12 від 26.03.1984); 01.08.1987 - переведена на посаду випускового Волинського обласного телерадіокомітету (наказ №43 від 04.08.1987); 02.10.1989 - переведена на посаду редактора Волинського обласного телерадіокомітету (наказ №65 від 02.10.1989); 01.01.1990 - переведена на посаду старшого редактора Волинського обласного телерадіокомітету (наказ №82 від 29.12.1989); 20.12.1991 - переведена на посаду старшого редактора Головної редакції телевізійного мовлення Волинського обласного телерадіокомітету (наказ №101 від 19.12.1991); 27.02.1992 - звільнена з посади старшого редактора у зв`язку із переведенням до Волинського об`єднання телебачення і радіомовлення Держтелерадіомовної компанії України, п. 5, ст. 36 КЗпП України (наказ №13 §26 від 26.02.1992); 28.02.1992 - прийнята на посаду заступника головного редактора Головної редакції телебачення Волинського телерадіооб`єднання Укртелерадіокомпанії по переведенню з Волинського обласного комітету по телебаченню і радіомовленню за контрактом (контракт від 26.02.1992 наказ №1 §26 від 27.02.1992); 01.09.1992 - переведена на посаду головного редактора Головної редакції телебачення Волинського телерадіооб`єднання Укртелерадіокомпанії (наказ №67 від 01.09.1992); 31.05.1995 — звільнена з посади головного редактора Головної редакції телебачення Волинського телерадіооб`єднання Укртелерадіокомпанії у зв`язку з переведенням до Волинської обласної державної телерадіокомпанії, п. 5, ст. 36 КЗпП України (наказ №54 о/с §10 від 31.05.1995); 01.06.1995 - прийнята на посаду головного редактора Головної редакції телебачення Волинської телерадіокомпанії по переведенню з Волинського телерадіооб4 єднання Укртелерадіокомпанії (наказ №1 о/с §10 від 01.06.1995), 01.07.1995 - призначена заступником генерального директора-головним редактором Головної редакції телебачення Волинської телерадіокомпанії за контрактом (наказ №19 §1 від 04.07.1995); 01.08.1996 - призначена заступником генерального директора Волинської телерадіокомпанії (наказ №106 о/с від 01.08.1996); з 01.09.2003 по 31.12.2005 - переведена на посаду першого заступника генерального директора Волинської телерадіокомпанії (наказ №79 о/с від 25.09.2003); 01.02.2008 - переведена на посаду першого заступника генерального директора Волинської телерадіокомпанії (наказ №24 о/с від 18.03.2008), 19.05.2010 - призначена виконуючою обов`язки генерального директора Волинської обласної державної телерадіокомпанії (наказ Держкомтелерадіо України №126-к від 14.05.2020); 25.10.2010 - призначена генеральним директором Волинської обласної державної телерадіокомпанії (наказ №291-к від 22.10.2010 Держкомтелерадіо України, №63 о/с від 25.10.2010, контракт №166 від 25.10.2010); 17.09.2015 - звільнена з посади генерального директора Волинської обласної державної телерадіокомпанії та припинено контракт №166 від 25.10.2010 у зв`язку з переведенням до Національної телерадіокомпанії України, п. 5 ст. 36 КЗпП України (наказ №204-к від 17.09.2015 Держкомтелерадіо України); 18.01.2017 - переведена на посаду директора філії (директора виконавчої філії Національної телекомпанії України “Волинська регіональна дирекція”) (наказ Національної телекомпанії України від 18.01.2017 №38-к); 29.12.2017 - звільнена з посади директора філії (директора виконавчого філії) за угодою сторін, п. 1, ч. 1, ст. 36 КЗпП України (наказ №109 о/с від 28.12.2017). Загальний стаж за вказаний період становить 27 років 9 місяців 6 днів (а.с.13).
Відповідно до довідки №30012-06 від 21.12.2023 долученої до матеріалів справи слідує, що філія АТ “Національна суспільна телерадіокомпанія України” “Волинська регіональна дирекція” перейменована 11.09.2020 з ПАТ “Національна суспільна телерадіокомпанія України” “Волинська регіональна дирекція”, що утворена 19.01.2017 у зв`язку з реорганізацією шляхом перетворення згідно з наказом Державного комітету телебачення і радіомовлення України від 30.09.2017 №177, яка є правонаступником філії Національної телекомпанії України “Волинська регіональна дирекція”, що утворена 01.12.2015 у зв`язку з реорганізацією шляхом приєднання до НТКУ Волинської обласної державної телерадіокомпанії (наказ № 200 від 25.08.2015р.), яка була правонаступником Волинського обласного об`єднання телебачення і радіомовлення Укртелерадіокомпанії відповідно до Указу Президента України від 03.01.1995 №12 “Про вдосконалення системи управління державним телебаченням і радіомовленням України”, наказу Держтелерадіо України від 04.02.1995 № 1, а Волинське об`єднання телебачення і радіомовлення державної телерадіомовної компанії України є правонаступником Волинського обласного комітету по телебаченню і радіомовленню на підставі наказу Держкомтелерадіо України №78 від 14.02.1992 “Про затвердження структури Державної телерадіомовної компанії України” (а.с.14).
З урахуванням наведеного, можна прийти висновку, що юридична особа в період роботи позивача реорганізовувалася, але при цьому завжди була державним/комунальним засобом масової інформації.
Закон України “Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів” визначає правові, економічні, організаційні засади державної підтримки засобів масової інформації та соціального захисту журналістів.
Статтею 12 Закону України “Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів”, серед іншого визначено, що стаж роботи журналіста в державних та комунальних засобах масової інформації зараховується до стажу державної служби, а стаж державної служби зараховується до стажу роботи журналіста в державному або комунальному засобі масової інформації.
Відповідно до “Переліку посад журналістів державних і комунальних засобів масової інформації, які прирівнюються до посад керівних працівників, спеціалістів секретаріату (апарату) відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування” затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.03.1997 №377, посади, які займала позивач відносяться до посад журналіста.
Проаналізувавши вище наведене, колегія суддів вважає, що період роботи ОСОБА_1 з 26.03.1984 по 29.12.2017 підлягає зарахуванню до стажу державної служби, оскільки посади, які займала позивач відносяться до посад журналіста. 
Також, період роботи позивача 04.11.2019 по 30.11.2020, з 10.12.2020 по 26.08.2021, з 27.08.2021 по 19.10.2022, з 01.11.2022 по 27.03.2024, з 17.04.2024 по 03.12.2024 також підлягають до зарахування, оскільки позивач займала відповідні посади у державному/комунальному засобі масової інформації відповідно до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.03.1999 №377 переліку посад журналістів прирівнюються до посад керівних працівників, спеціалістів секретаріату (апарату) відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування: заступник Керівника апарату Верховної Ради України, заступник Міністра, заступник керівника іншого центрального органу виконавчої влади, начальник управління, самостійного відділу, заступник начальника управління, самостійного відділу, начальник відділу в складі управління, заступник начальника відділу в складі управління, головний спеціаліст, головний спеціаліст, провідний спеціаліст, провідний спеціаліст, спеціаліст I і II категорії. 
Враховуючи наведене вище, колегія суддів поділяє твердження суду першої інстанції, що ГУ ПФУ в Донецькій області передчасно дійшло висновку про відсутність необхідного стажу роботи позивача на посадах віднесених до відповідних категорій державної служби та відмовило у переході на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу”.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційні скарги належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційних скарг не спростовують рішення суду першої інстанції.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 року у справі № 140/709/25 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула