ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"29" січня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/2551/25	

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.,
секретар судового засідання Чуйко О.О. 
розглянувши справу за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” (вул. Шолуденка, 1, м. Київ, 04116)
до відповідача: Обслуговуючого кооперативу “Розенталь” (вул. Будівельна, 48-50, будинок Будівельний № 1, с. Лиманка (з), Овідіопольський р-н, Одеська обл., 67804) 
про стягнення 166077,50 грн, 
за участю представників учасників справи:
від позивача: Рильцова Є.Ю.;
від відповідача: не з`явився. 
УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідача Обслуговуючого кооперативу “РОЗЕНТАЛЬ” про стягнення 166077,50грн.

Позиції учасників справи
В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” посилається на обставину неналежного виконання Обслуговуючим кооперативом “РОЗЕНТАЛЬ” умов укладеного між сторонами договору про постачання природного газу №5752-ОСББ(23)-23 від 18.09.2023 в частині дотримання строків сплати вартості спожитого природного газу.
У відзиві на позовну заяву (а.с. 104-108, т.1) відповідач не заперечив обставину порушення ним строків оплати вартості спожитого природного газу за укладеним з позивачем договором, в цей же час, відповідач просить суд зменшити заявлені позивачем до стягнення пеню, 3% річних та інфляційні втрати, посилаючись на таке: відповідач вважає, що розмір заявлених до стягнення санкцій є неспівмірним з наслідками допущеного порушення; розмір санкцій у спірних правовідносинах фактично носить каральний, а не компенсаційний характер, що суперечить загальним засадам цивільного судочинства; відповідач наголошує на тому, що основний борг сплачений до подання позову; затримка платежів була незначною; одночасне стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат є несправедливим; відповідач є неприбутковою організацією та здійснює діяльність виключно з метою забезпечення потреб мешканців житлового комплексу; джерелами фінансування відповідача є виключно внески співвласників, які в умовах війни надходять нерегулярно. З урахуванням вказаного відповідач просить суд зменшити заявлені позивачем до стягнення пеню, 3% річних та інфляційні втрати до співмірного розміру. 
Позивач подав суду відповідь на відзив (а.с. 109-114, т.1), в якій останній наголосив, що: відповідач, уклавши договір з позивачем, прийняв його умови, у тому числі щодо права позивача на нарахування пені за порушення строків оплати вартості природного газу; відповідачем не подано доказів на підтвердження його дійсного майнового стану; сума пені, що заявлена до стягнення з відповідача, не є надмірно великою у порівнянні із загальною вартістю поставленого природного газу; законодавство не передбачає права суду на зменшення 3% річних та інфляційних втрат. 

Процесуальні дії у справі
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.07.2025 у складі судді Степанової Л.В. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/2551/25; постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено у справі судове засідання для розгляду справи по суті на 15 липня 2025 року о 10:40. 
Ухвалою суду від 10.07.2025 судом було задоволено клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. 
Протокольною ухвалою від 15.07.2025 судом було оголошено перерву у судовому засіданні до 06 серпня 2025 року о 12:30.
06.08.2025 судове засідання не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. Ухвалою суду від 11.08.2025 судом було призначено судове засідання у справі на 11 вересня 2025 року о 12:20.
11.09.2025 судом було постановлено протокольну ухвалу про перерву у судовому засіданні до 09 жовтня 2025 року о 12:00, а 09.10.2025 – до 11 листопада 2025 року об 11:50.
Розпорядженням керівника апарату суду від 23.10.2025 № 247 було призначено повторний автоматичний розподіл цієї судової справи, у зв`язку з прийняттям Вищою радою правосуддя рішення від 21.10.2025 № 2163/0/15-25 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Господарського суду Одеської області у зв`язку з поданням заяви про відставку». Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2025, справу № 916/2551/25 розподілено для розгляду судді Бездолі Д.О.
Ухвалою суду від 28.10.2025 судом у складі судді Бездолі Д.О. було прийнято справу № 916/2551/25 до свого провадження; постановлено повторно розпочати розгляд справи по суті; призначено у справі судове засідання на 11 листопада 2025 року об 11:50.
Далі судом оголошувались перерви у судовому засіданні: 11 листопада 2025 року - до 25.11.2025 о 10:00; 25 листопада 2025 року – до 13.01.2026 об 11:00; 13 січня 2026 року – до 29.01.2026 о 10:30. 
У судовому засіданні 29.01.2026 судом було проголошено скорочене рішення суду. 

Обставини справи
18.09.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” (постачальник) та Обслуговуючим кооперативом “Розенталь” (споживач) був укладений договір постачання природного газу № 5752-ОСББ(23)-23 (а.с. 8-16, т.1), згідно з п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві, який є виробником теплової енергії в розумінні пп.1) пункту 4 Положення (об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або житлово-будівельним (житловим, обслуговуючим) кооперативом або управителем багатоквартирних будинків), природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.
Відповідно до п. 1.2. договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем для власних потреб або в якості сировини і не може бути використаний для перепродажу. 
За змістом п. 2.1. договору постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з 01.09.2023 по 15.04.2024 (включно), в кількості 294,000 тис. куб.м. 
Згідно з підп. 2.2.1. п. 2.1. договору обсяг І (фіксований) природного газу використовується споживачем для потреб виробництва теплової енергії для надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води населенню та/або постачання теплової енергії як товарної продукції для зазначених потреб. Обсяг III (фіксований) природного газу використовується споживачем для виробництва теплової енергії для надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води бюджетним установам/організаціям та релігійним організаціям, закладам охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо), закладам охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо), підприємствам, установам та організаціям, що перебувають в управлінні Державного управління справами, та/або постачання теплової енергії як товарної продукції для зазначених потреб. Обсяг II природного газу використовується споживачем для потреб, відмінних від тих, що покриваються за рахунок обсягів І (фіксований) та ІІІ (фіксований).
Пунктом 3.5. договору визначено, що приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.
Відповідно до п. 4.1. договору ціна на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється наступним чином: ціна обсягів газу, визначених в пункті 2.1 цього договору як Обсяг І (фіксований) за 1000 куб.м. газу без ПДВ - 6183,33 грн, крім того ПДВ за ставкою 20%, всього з ПДВ - 7420,00 грн; крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124,16 грн без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 136,576 грн, крім того ПДВ 20% - 27,315 грн, всього з ПДВ - 163,89 грн за 1000 куб. м. Всього ціна газу для Обсягу І (фіксований) за 1000 куб. м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 7583,89 грн.
За змістом п. 5.1. договору споживач здійснює розрахунок за придбані обсяги природного газу в наступному порядку: 70 відсотків вартості фактично переданого відповідно до акту приймання - передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу; остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ - до 15-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70 відсотків грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акту/актів приймання-передачі, фактична вартість переданого споживачу природного газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.3 пункту 3.5 цього договору. 
Пунктом 5.4. договору передбачено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений в розділі 14 цього договору.
Згідно з п. 7.2. договору у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1. та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. У разі наявності у виробника теплової енергії невідшкодованої заборгованості з різниці в тарифах, розрахованої та узгодженої відповідно до законодавства, на суму заборгованості за природний газ, що еквівалентна сумі заборгованості з різниці в тарифах на відповідну дату, неустойка (штрафи, пені), інфляційні нарахування, проценти річних ТОВ “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” не нараховуються.
Відповідно до п. 13.1. договору він набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підписів печаткою (за наявності) та діє до 15 квітня 2024 року включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Продовження або припинення договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до договору.
На виконання умов договору у період листопад 2023 року – березень 2024 року позивачем було поставлено, а відповідачем спожито природній газ на загальну суму 1183162,24 грн, що підтверджується наявними у справі актами приймання-передачі природного газу: від 30.11.2023 на суму 141052,72 грн; від 31.12.2023 на суму 264859,68 грн; від 31.01.2024 на суму 312380,32 грн; від 29.02.2024 на суму 232173,12 грн; від 31.03.2024 на суму 232696,40 грн.
Як вбачається з наявних у справі виписок по рахунку (а.с. 29-59, т.1) та розрахунку позивача (а.с. 61-62, т.1), за отриманий природний газ у спірному періоді відповідач розрахувався повністю, проте допустив прострочення строків оплати. У зв`язку з допущеними відповідачем порушеннями позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача в межах цієї справи по кожному місяцю зобов`язань окремо пеню в сумі 92277,89 грн (з урахуванням проведених оплат в межах загального період з 16.01.2024 по 15.11.2024), 3% річних в сумі 14095,57 грн (з урахуванням проведених оплат в межах загального періоду з 16.01.2024 по 25.05.2025) та інфляційні втрати в сумі 59704,04 грн (з урахуванням проведених оплат в межах загального періоду з березня 2024 року по квітень 2025 року включно). 
Відповідачем суду контррозрахунку не подано, а також не заперечено арифметичної вірності розрахунку позивача. 

Законодавство, застосоване судом до спірних відносин
Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Положеннями п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України.
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено можливість настання правових наслідків, встановлених договором або законом, зокрема, у вигляді сплати неустойки.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Водночас, частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. 
Згідно з ч. 2 ст. 233 ГК України, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» (редакція з 30.12.2023) установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється, зокрема: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285).
Відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» територія Овідіопольської селищної територіальної громади Одеського району Одеської області включена до переліку територій можливих бойових дій з 26.05.2025. 
Згідно з ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 статті 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позиція суду
Судом встановлена обставина неналежного виконання відповідачем зобов`язання по договору постачання природного газу від 18.09.2023 № 5752-ОСББ(23)-23 щодо оплати у визначений договором строк вартості поставленого позивачем у період листопад 2023 року – березень 2024 року природного газу. У зв`язку із тим, що ця бездіяльність відповідача суперечить вищевказаним нормам права та договору, позивачем правомірно заявлені до стягнення з відповідача пеню, 3% річних та інфляційні нарахування.
Розрахунки заявлених позивачем до стягнення сум, які долучені позивачем до позовної заяви (а.с.63-65, т.1), судом перевірені, встановлено їх вірність та відповідність нормам законодавства України. При цьому судом також встановлено, що розрахунок спірних сум позивач здійснив за період до включення території Овідіопольської селищної територіальної громади Одеського району Одеської області до переліку територій можливих бойових дій.
Водночас, вирішуючи питання щодо можливості зменшення суми пені, заявленої позивачем до стягнення, суд, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, зазначає таке.
Так, при зменшенні розміру пені, суд бере до уваги інтереси сторін, що заслуговують на увагу, і оцінює співвідношення розміру заявленої до стягнення пені, зокрема, із розміром збитків позивача. Якщо порушення зобов`язання відповідачем не потягло за собою значні збитки для інших господарюючих суб`єктів, то суд може з урахуванням інтересів сторін зменшити розмір належної до сплати пені. При цьому як необхідність використання права на зменшення розміру штрафних санкцій, так і розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.
Водночас, за своєю правовою природою штрафні санкції виконують стимулюючу функцію, спонукаючи боржника до належного виконання своїх зобов`язань під загрозою застосування до нього цього виду відповідальності та стягується в разі порушення такого зобов`язання. Отже, питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.
При цьому, наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.
Вирішуючи питання щодо доцільності зменшення суми пені у цій справі суд враховує: ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань за спірним договором (здійснення повної оплати); те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивач або інші особи зазнали збитків у зв`язку із простроченням виконання зобов`язання у спірних відносинах; статус відповідача у спірних правовідносинах; те, що прострочення виконання зобов`язань мало місце під час дії в України воєнного стану. З іншого боку суд враховує, що: в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження актуального майнового стану відповідача; відповідачем не подані докази на підтвердження настання для відповідача безпосередньо у спірних правовідносинах форс-мажорних обставин; відповідач при укладенні договору з позивачем на власний розсуд погодився з умовами, які передбачають застосування санкцій за прострочення виконання зобов`язання з оплати природного газу. 
За цих обставин, суд доходить висновку щодо можливості зменшення розміру заявлених штрафних санкцій у вигляді пені, що підлягає до стягнення з відповідача, на 50% від заявленої позивачем суми пені за несвоєчасну оплату вартості поставленого природного газу, при цьому, таке зменшення суд вважає оптимальним балансом інтересів сторін у спорі, що запобігатиме настанню для них негативних наслідків.
В цей же час, суд зазначає, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постанові від 02 липня 2025 року у справі № 903/602/24 виснувала, що враховуючи правову природу процентів річних як визначеної законом плати боржника за користування грошовими коштами кредитора, їх розмір може бути зменшено. При цьому, суд при визначенні розміру, до якого можна зменшити проценти річних, обмежений нормою частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, яка визначає, що боржник має сплатити кредитору три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) від простроченої суми. Отже, саме три проценти річних є законодавчо встановленим розміром процентів річних, які боржник повинен сплатити у разі неналежного виконання грошового зобов`язання. Три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником. Тому зменшення судом процентів річних можливе лише до такого розміру, тобто не менше ніж три проценти річних. Відтак розмір процентів річних, який становить законодавчо встановлений розмір трьох процентів річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), не підлягає зменшенню судом.
У вищезгаданій постанові Велика Палата Верховного Суду також наголосила, що компенсація кредитору інфляційних втрат згідно з положеннями частини другої статті 625 Цивільного кодексу України є мінімальною гарантією захисту його інтересів, яка забезпечує збереження цінності грошових коштів протягом прострочення оплати боржником відповідних товарів, робіт чи послуг. Інфляційні втрати не є штрафними санкціями чи платою боржника за користування коштами кредитора, вони, як уже зазначалося, входять до складу грошового зобов`язання і є способом захисту майнового права та інтересу. Тому, на відміну від процентів річних, суд не може зменшити розмір інфляційних втрат.
З урахуванням вищевикладеного та з огляду на те, що в межах цієї справи позивачем заявлені до стягнення з відповідача відсотки річних у встановленому законом мінімальному розмірі, суд зазначає про відсутність підстав для зменшення цих нарахувань, а також нарахувань інфляційних втрат за клопотанням відповідача. 
Приймаючи до уваги вищевикладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” до Обслуговуючого кооперативу “Розенталь” слід задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача на користь позивача пеню в сумі 46138,95 грн, 3% річних в сумі 14095,57 грн та інфляційні втрати в сумі 59704,04 грн. 

Розподіл судових витрат
Згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
У відповідності до ч. 9 ст. 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
У п. 4.3. постанови від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI господарського процесуального кодексу України" пленум Вищого господарського суду України роз`яснив, що у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.
Приймаючи до уваги вищезазначене, а також з огляду на те, що спір між сторонами виник внаслідок неправильних дій відповідача, витрати по сплаті судового збору покладаються на Обслуговуючий кооператив “Розенталь” в повному обсязі.

Керуючись ст. 129, 130, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Обслуговуючого кооперативу “Розенталь” (вул. Будівельна, 48-50, будинок Будівельний № 1, с. Лиманка (з), Овідіопольський р-н, Одеська обл., 67804, код ЄДРПОУ 43843005) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” (вул. Шолуденка, 1, м. Київ, 04116, код ЄДРПОУ 42399676) пеню в сумі 46138 грн 95 коп, 3% річних в сумі 14095 грн 57 коп, інфляційні втрати в сумі 59704 грн 04 коп та судовий збір в сумі 2422 грн 40 коп. 
3. В іншій частині позову відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.
Повний текст рішення складено 03 лютого 2026 р.

Суддя Д.О. Бездоля