П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/13568/25	
Перша інстанція: суддя Харченко Ю.В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого: Градовського Ю.М.
суддів: Бітова А.І.,
Єщенка О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2025р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:
У травні 2025р. ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України (ВЧ НОМЕР_2 ), у якому просила:
- визнати протиправними дії НОМЕР_3 прикордонного загону ДПС України (ВЧ НОМЕР_2 ), щодо не виплати в повному обсязі додаткової доплати ОСОБА_1 за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2) відповідно до Постанови КМУ №375 від 29.04.2020р. пропорційно відпрацьованому часу в особливих умовах за період з 15.03.2021р. по 23.02.2022р.;
- зобов`язати НОМЕР_3 прикордонний загін ДПС України (ВЧ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову доплату у розмірі 50 відсотків грошового забезпечення за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2) відповідно до Постанови КМУ №375 від 29.04.2020р. пропорційно відпрацьованому часу в особливих умовах за період з 15.03.2021р. по 23.02.2022р..
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що у період з 15.03.2021р. по 23.02.2022р. проходила військову службу за контрактом у НОМЕР_3 прикордонному загоні ДПС України (ВЧ НОМЕР_2 ) та згідно із наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону за №76-ос від 23.02.2022р. була виключена зі списків особового складу частини у зв`язку із звільненням з військової служби.
16.03.2025р. позивачка звернулась до відповідача із заявою, в якій просила, зокрема, нарахувати та виплатити додаткову доплату за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2) відповідно до Постанови КМУ №375 від 29.04.2020р. пропорційно відпрацьованому часу в особливих умовах за період з 15.03.2021р. по 23.02.2022р., однак відповіді не отримала.
Не погодившись із такими діями прикордонного загону щодо нарахування та виплати доплати за службу в особливих умовах, ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2025р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти по справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що підставою для отримання доплати за Постановою №375 є сукупність таких умов: 1) особа є військовослужбовцем або працівником; 2) забезпечує правопорядок і безпеку громадян, виконуючі обов`язки Державної прикордонної служби України на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України. Тим самим вказана доплата здійснюється не всім посадовим особам прикордонної служби, а лише тим, які внаслідок безпосереднього виконання своїх обов`язків забезпечують життєдіяльність населення, у зв`язку з чим мають з населенням безпосередній контакт.
Однак, в даній справі відсутні саме докази, які підтверджують право позивача на встановлення відповідної доплати за вказані ним періоди з 15.03.2021р. по 23.02.2022р..
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 проходила військову службу за контрактом у НОМЕР_3 прикордонному загоні ДПС України у період з 15.03.2021р. по 23.02.2022р. та відповідно до наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 23.02.2022р. №76-ос була виключена зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_2 у зв`язку із звільненням з військової служби. Штатна посада за період проходження військової служби у даний період - інспектор прикордонної служби 2 категорії - дозиметрист 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б).
16.03.2025р. позивачка звернулася до відповідача із заявою щодо:
1. Надання витягу з послужного списку.
2.Надання посадових інструкцій штатних посад, які обіймав позивач у період проходження військової служби.
3. Нарахувати та виплатити додаткову доплату за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 (спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020 року пропорційно відпрацьованому часу в особливих умовах в 2021-2022 роках.
Однак, відповідно до листа відповідача від 19.03.2025р. №02.3/Ш-77/89 повідомлено, що послужний список відповідача знаходиться в особовій справі, яка направлена до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
При цьому, відповіді щодо нарахування та виплати спірної доплати за службу в особливих умовах не надано.
Не погодившись із такими діями відповідача, позивачка звернулася до суду із даним позовом.
Перевіряючи правомірність та законність дій ВЧ НОМЕР_2 у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивачка пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Постановою КМУ від 11.03.2020р. №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (зі змінами, внесеними Постановами КМУ) установлено з 12 березня на усій території України карантин.
Згідно із п.1 Постанови КМУ від 29.04.2020р. №375 «Про деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни» (далі - Постанова № 375) на період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) (далі - працівники) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.
Відповідно до п.п.2-5 Постанови №375, встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї Постанови, працівникам підприємств, установ та організацій, органів державної влади, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів, здійснюється у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).
Встановлення доплати, визначеної пунктом 1 Постанови №375, працівникам надавачів соціальних послуг державного/комунального сектору, які безпосередньо надають соціальні послуги за місцем проживання/перебування їх отримувачів (вдома), здійснюється у граничному розмірі до 100 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).
Перелік посад (професій) працівників, яким встановлюються такі доплати, визначається відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику (п.4 Постанова №375).
Персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади (п.5 Постанова №375).
Доплати, визначені пунктами 2 і 3 Постанова №375, здійснюються за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів.
На виконання пункту 4 Постанови №375 Адміністрацією ДПС України видано наказ від 24.06.2020р. №594-ОС «Про окремі питання організації оплати праці на період дії карантину», яким установлено на період дії карантину, установленого КМУ з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни військовослужбовцям, які забезпечують правопорядок і безпеку громадян та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, медичним та іншими працівниками, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювань серед людей на гостру респіраторну хворобу СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2, додаткову доплату у граничному розмірі до 50 відсотків грошового забезпечення (заробітної плати), пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах (пункт 1); виплату додаткової доплати здійснювати: 1) військовослужбовцям, які займають штатні посади в органах Державної прикордонної служби України; 2) працівникам, які займають штатні посади в закладах охорони здоров`я Державної прикордонної служби України (пункт 2); персональний перелік військовослужбовців та працівників, яким провадиться додаткова доплата, визначати начальнику (командиру) органу Державної прикордонної служби України (пункт 3); нарахування додаткової доплати провадити у відсотковому відношенні до грошового забезпечення (заробітної плати) з розрахунку всіх складових, у тому числі й премії, за винятком виплат, що носять разовий характер (пункт 4); розмір додаткової доплати визначати згідно поіменного рапорту керівника підрозділу (пункт 5).
Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що підставою для отримання доплати, відповідно до Постанови №375 є сукупність таких умов: 1) особа є військовослужбовцем або працівником; 2) забезпечує правопорядок і безпеку громадян, виконуючі обов`язки Державної прикордонної служби України на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України. Тобто, вказана доплата здійснюється не всім посадовим особам прикордонної служби, а лише тим, які внаслідок безпосереднього виконання своїх обов`язків забезпечують життєдіяльність населення, у зв`язку з чим мають з населенням безпосередній контакт.
При цьому, для оцінки того, чи відповідають обов`язки посадової особи визначеним Постановою №375 критеріям, визначальним фактом є не безпосередній контакт з населенням під час несення служби зокрема, а забезпечення життєдіяльності населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) через безпосередній контакт з населенням.
Забезпечення життєдіяльності населення - комплекс організаційних, економічних, соціальних та інших заходів, які здійснюються центральними та місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування з метою планування і підготовки до нормованого (у разі необхідності) забезпечення населення продовольчими та непродовольчими товарами, медичним обслуговуванням, послугами зв`язку, транспорту, комунальними та побутовими послугами в особливий період.
Так, позивачка вважає, що на виходячи із визначених законом обов`язків вона виконувала посадові обов`язки, за які нормативно-правовими актами встановлюється відповідна доплата у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення), що судом не враховано під час розгляду справи.
Крім того, ОСОБА_1 вважає, що здійснені відповідачем виплати у 2021-2022 роках є меншими за 50% грошового забезпечення позивача.
Відтак, на думку апелянта, вона отримувала відповідні виплати, однак у меншому розмірі ніж передбачено законодавством.
З метою встановлення фактичних обставин у даній справі, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 5.12.2025р. було витребувано від НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України (ВЧ НОМЕР_2 ) інформацію та докази на її підтвердження про те, чи виконувала ОСОБА_1 обов`язки із запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 відповідно до Постанови КМУ №375 від 29.04.2020р. за період з 15.03.2021р. по 23.02.2022р.. 
31.12.2025р. на виконання вимог вказаної ухвали суду НОМЕР_3 прикордонний загін направив заяву, в якій зазначив, що ОСОБА_1 будь яких обов`язків із запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 відповідно до Постанови КМУ №375 від 29.04.2020р. за період з 15.03.2021р. по 23.02.2022р. не виконувала, а тому додаткова доплата до грошового забезпечення пропорційно відпрацьованому часу передбачена Постановою №375 ОСОБА_1 не виплачувалась у зв`язку з не виконанням будь яких обов`язків та заходів які б передбачали таку виплату.
Також у заяві зазначено, що згідно з актом вилучення та знищення від 24.02.2022р. №44/191 вся службова документація відділу прикордонної служби “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” НОМЕР_3 прикордонного загону за вказаний в ухвалі період з 15.03.2021р. по 23.02.2022р. була знищена.
На підтвердження зазначеного додано акт Про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду.
Надаючи оцінку вказаним обставинам судова колегія зазначає, що сам факт перебування позивачки на певній посаді не свідчить про участь у відповідних заходах, які дають підставу на отримання доплати за службу в особливих умовах (період карантину, установленого КМУ з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СoV-2) відповідно до Постанови КМУ №375 від 29.04.2020р..
Доводи апелянта, що відповідно до чинного законодавства та покладених на ОСОБА_1 обов`язків, вона займала посади, на яких здійснював правозастосовну та правоохоронну діяльність, забезпечував правопорядок і безпеку громадян, здійснював заходи протидії незаконному перетину кордону, тобто здійснював заходи, спрямовані на створення і підтримання нормальних умов життєдіяльності населення, під час виконання своїх обов`язків мав безпосередній контакт з громадянами, у тому числі які могли бути потенційно інфіковані, суд апеляційної інстанції вважає помилковими, оскільки визначальним є внесення особи до персонального переліку осіб, які у зв`язку із виконанням службових обов`язків у період дії карантину мали безпосередній контакт з населенням, із визначенням тривалості відпрацьованого часу в особливих умовах.
Матеріали справи не містять жодних доказів наявності наказів керівника відповідача щодо нарахування додаткової доплати до грошового забезпечення у розмірі 50 відсотків грошового забезпечення за виконання службових обов`язків в умовах дії карантину, встановленої Постановою КМУ від 29.04.2020р. №375.
Позивачкою ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не подано доказів, що вона була задіяна у виконанні заходів із забезпечення життєдіяльності населення, виконувала обов`язки з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, внаслідок виконання яких мала би безпосередній контакт з населенням у спірний період.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ..
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
У доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.
Отже, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2025р. залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України. 

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.І. Бітов

О.В. Єщенко