ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/1495/24 Суддя (судді) першої інстанції: Соломко І.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ганечко О.М.,
суддів Василенка Я.М., 
Кузьменка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
01.07.2024 рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду позов задоволено частково. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 70000,00 грн, у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 25.05.2022 по 31.05.2022 та з 01.06.2022 по 30.06.2022 відповідно до рапортів від 02.07.2022 № р-107, від 02.07.2022 № р/6-103. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
19.11.2024 постановою Шостого апеляційного адміністративного суду рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 залишено без змін.
13.03.2025 постановою Верховного Суду рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2024 року в частині позовних вимог про визнання незаконним нарахування не в повному обсязі ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022, року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період проходження ним служби у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) з 01.07-31.12.2022 року та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та ОСОБА_1 додаткову винагороду в повному обсязі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 01.07.2022 по 31.12.2022 року з урахуванням раніше виплачених сум скасовано, а справу № 620/1495/24 в цій частині направлено на новий судовий розгляд до Чернігівського окружного адміністративного суду.
05.05.2025 справу прийнято до провадження судді Соломко І.І., розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та запропоновано сторонам надати додаткові пояснення щодо викладених Верховним Судом висновків.
19.06.2025 відповідачем подані додаткові пояснення, в яких зазначає, що підстави для виплати позивачу спірної доплати відсутні, оскільки позивач у спірний період у заходах, передбачених Наказами № 164-АГ, № 392-АГ, не здійснював. Крім того, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 (із змінами), на території Чернігівської області окрім Городнянської міської територіальної громади, Сновської міської територіальної громади, Семенівської міської територіальної громади, Новгород-Сіверської міської територіальної громади та Корюківської міської територіальної громади, бойові дії з початку квітня не ведуться. Позивач проходив службу за місцем дислокації населених пунктів, що входять до Чернігівського району. З огляду на вищезазначене, бойові розпорядження на виконання Позивачем бойових завдань за період з 01.07.2022 по 31.12.2022 не видавалися.
20.06.2025 представником позивача подані додаткові пояснення, у яких він заперечує проти доводів відповідача, викладених у додаткових поясненнях від 19.06.2025. Просить врахувати висновки Верховного Суду у постановах від 23 травня 2024 року у справі № 120/4387/23, від 24 травня 2024 року у справі № 120/4967/23, від 28 травня 2024 року у справі № 120/5170/23, від 08 серпня 2024 року у справі № 280/2754/23, від 19 вересня 2024 року у справах №°120/5151/23, №120/7509/23, №120/4953/23, від 10 жовтня 2024 року у справах №120/7502/23, №120/14606/23, №120/5154/23, №120/14641/23.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2025 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження на 28.01.2026.
Розгляд апеляційної скарги 28.01.2026 не здійснювався, у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці.
Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач з 26.05.2022 проходить військову службу за призовом під час мобілізації у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), що підтверджується витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) від 26.05.2022 № 225-ОС (а.с.15).
Відповідно до Витягів з: ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) четвертої прикордонної номенклатури (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) за період з 14.12.2022 по 31.12.2022 (а.с.26); робочого зошита начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (Тип Б) за період з 28.05.2022 по 31.08.2022 (а.с.27-29); книги прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) за період з 31.08.2022 по 13.12.2022 (а.с.30-31), зокрема позивач, виконував план з охорони та оборони державного кордону в нарядах.
Начальником відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на ім`я начальника НОМЕР_2 прикордонного загону подано рапорти про виплату позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, а саме: у розмірі 30000,00 грн за періоди з 01.06.2022 по 30.06.2022 (а.с.16), з 01.05.2022 по 31.05.2022 (а.с.18), з 01.12.2022 по 31.12.2022 (а.с.20), з 01.11.2022 по 30.11.2022 (а.с.21), з 01.10.2022 по 31.10.2022 (а.с.22), з 01.09.2022 по 30.09.2022 (а.с.23), з 01.08.2022 по 31.08.2022 (а.с.24), з 01.07.2022 по 31.07.2022 (а.с.25) та у розрахунку 70 000,00 грн за період з 01.05.2022 по 31.05.2022 (а.с.16-17), з 01.06.2022 по 30.06.2022 (а.с.19).
При цьому позивачу не нараховувалась та не виплачувалась в повному обсязі додаткова винагорода відповідно пункту 1 Постанови № 168, у розмірі до 100 000 грн. за період з 01.07.2022 по 31.12.2022.
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що для відповідача підставою для виплати додаткової винагороди, відповідно до пункту 1 постанови № 168, є саме документальне підтвердження участі позивача, як військовослужбовця у бойових діях (заходах).
Як зазначив суд першої інстанції, впродовж спірного періоду, за які позивач просить стягнути підвищену додаткову винагороду діяли: Наказ № 164, що застосовується з 24.02.2022 та діяв до 01.08.2022; наказ № 392-АГ), уведений в дію з 01.08.2022; з 01.12.2022 наказ № 628-АГ).
Судом встановлено, що рапорти про прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії щодо позивача за спірний період від керівника підрозділу охорони державного кордону не надходили.
На переконання суд першої інстанції, зміст наданих суду документів свідчить про те, що позивач в окреслений вище період виконував обов`язки (здійснював чергування), проте, виконання цих обов`язків не відбувалось у період реальних бойових дій, що свідчить про те, що позивачем не виконувались заходи з відсічі збройній агресії рф, оскільки ним безпосередньої участі не приймалось, зокрема, щодо: виконання завдань (у т.ч. поза районами бойових дій), у складі угруповань, при забезпеченні оборони, відбитті збройного нападу на підставі одного з документів: бойового наказу (розпорядження), журналу бойових дій або рапорту начальника (командира), що має бути підтверджено довідкою про участь у вказаних заходах із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі; (1) рух опору на окупованих територіях; (2) знешкодження ДРГ та незаконних збройних формувань із безпосереднім контактом; (3) виявлення та знищення повітряних цілей у зоні бойових дій; (4) бойові польоти, вивід повітряних суден з-під удару; (5) бойові дії кораблів, катерів, суден із вогневим ураженням противника; (6) відбиття збройних нападів на об`єкти, їх звільнення у разі захоплення; (7) участь у бойових діях на лінії зіткнення в складі штабів чи угруповань; (8) забезпечення бойових підрозділів із вогневим контактом з противником, з чим зумовлюється право на додаткову винагороду у збільшеному до 100 000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі відповідно до наказів Адміністрації Держприкордонслужби України № 392- АГ та № 628-АГ.
Відтак, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовної заяви.
Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду необґрунтованими та помилковими, оскільки: 
суд першої інстанції проігнорував доводи, що термін «безпосередня участь у бойових діях або заходах забезпечення національної безпеки і оборони» охоплює організацію та реалізацію вогневих засідок, якщо ці дії спрямовані на виконання бойових завдань у визначених умовах». Таким чином, військовослужбовець, який бере участь у вогневій засідці, виконує завдання, які входять у сферу визначеного вище терміну»; 
відповідно до наказів Головнокомандувача ЗСУ від 13.03.2022 № 84, від 30.03.2022 № 101, від 01.04.2022 № 102, від 30.04.2022 № 125, від 02.06.2022 № 125, від 02.06.2022 № 157, від 01.07.2022 № 184, від 01.08.2022 № 212, від 01.09.2022 № 237, від 01.10.2022 № 262, від 01.11.2022 № 282, від 02.12.2022 № 311, від 02.01.2023 № 1 «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій», Чернігівська область з 24.02.2022 р. по 31.12.2022 р. відносилася до районів ведення воєнних (бойових) дій.
Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Відповідно до статті 9 Закону України від 20.12.1991№ 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - - Закон № 2011-XII) до грошового забезпечення військовослужбовців входять посадовий оклад, оклад за званням, щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення. Воно виплачується у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, і повинно покривати потреби ЗСУ та інших військових формувань. Порядок його виплат визначають Міністр оборони та керівники відповідних органів.
На виконання Указів Президента України про воєнний стан та загальну мобілізацію, Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин). У пункті 1 цієї постанови Уряд установив виплату додаткової винагороди на період дії воєнного стану військовослужбовцям. Тим із них, хто бере безпосередню участь у бойових діях або забезпечує заходи з національної безпеки та оборони, розмір винагороди збільшується до 100 000 гривень на місяць пропорційно часу участі.
Впродовж спірного періоду, за який позивач просить стягнути підвищену додаткову винагороду діяли:
наказ № 164-АГ, що застосовується з 24.02.2022 та діяв до 01.08.2022;
наказ від 30.07.2022 № 392-/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» (далі Наказ № 392-АГ), уведений в дію з 01.08.2022;
з 01.12.2022 прийнято наказ Адміністрації Держприкордонслужби від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 з 26.05.2022 проходить військову службу за призовом під час мобілізації у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), що підтверджується витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) від 26.05.2022 № 225-ОС (а.с.15).
Відповідно до Витягів з: ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) за період з 14.12.2022 по 31.12.2022 (а.с.26); робочого зошита начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (Тип Б) за період з 28.05.2022 по 31.08.2022 (а.с.27-29); книги прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) за період з 31.08.2022 по 13.12.2022 (а.с.30-31), зокрема позивач, виконував план з охорони та оборони державного кордону в нарядах.
Начальником відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на ім`я начальника НОМЕР_2 прикордонного загону подано рапорти про виплату позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, а саме: у розмірі 30000,00 грн за періоди з 01.06.2022 по 30.06.2022 (а.с.16), з 01.05.2022 по 31.05.2022 (а.с.18), з 01.12.2022 по 31.12.2022 (а.с.20), з 01.11.2022 по 30.11.2022 (а.с.21), з 01.10.2022 по 31.10.2022 (а.с.22), з 01.09.2022 по 30.09.2022 (а.с.23), з 01.08.2022 по 31.08.2022 (а.с.24), з 01.07.2022 по 31.07.2022 (а.с.25) та у розрахунку 70 000,00 грн за період з 01.05.2022 по 31.05.2022 (а.с.16-17), з 01.06.2022 по 30.06.2022 (а.с.19).
У контексті доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції проігнорував доводи, що термін «безпосередня участь у бойових діях або заходах забезпечення національної безпеки і оборони» охоплює організацію та реалізацію вогневих засідок, якщо ці дії спрямовані на виконання бойових завдань у визначених умовах», колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.
Пункт 1 наказу Адміністрації Держприкордонслужби № 164-АГ передбачає виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн, а при безпосередній участі у бойових діях або заходах, її збільшують до 100 000 грн на місяць пропорційно часу участі.
Відповідно до пункту 2 наказу № 164-АГ, «безпосередня участь» означає виконання військовослужбовцем бойових завдань (у т.ч. поза районами бойових дій), зокрема у складі угруповань, при забезпеченні оборони, відбитті збройного нападу тощо.
Пункт 3 наказу № 164-АГ визначає, що документальне підтвердження участі здійснюється на підставі одного з документів: бойового наказу (розпорядження), журналу бойових дій або рапорту начальника (командира).
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах, начальникам регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, які ведуть (вели) бойові дії та до яких відряджені військовослужбовці,надавати останнім довідку про участь у вказаних заходах із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі.
Пунктом 4 наказу № 164-АГ визначено, що начальники регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, до яких відряджені військовослужбовці,щомісячно до 5 числа поточного місяця повідомляють органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, про їх безпосередню участь у бойових діях або заходах (додаток 2).
Пунктом 5 цього наказу визначено, що виплату додаткової винагороди здійснюють на підставі наказу начальника (командира) Держприкордонслужби з обов`язковим зазначенням підстав для його видання.
Надалі, наказом № 392-АГ внесено зміни в перелік бойових дій і заходів, але перелік документів для підтвердження участі залишився незмінним.
У пункті 2 наказу № 392-АГ конкретизовано, за здійснення яких заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів, військовослужбовцям, які проходять службу в органах Держприкордонслужби, додаткова винагорода збільшується до 100 000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу їх безпосередньої участі:
1) рух опору на окупованих територіях;
(2) знешкодження ДРГ та незаконних збройних формувань із безпосереднім контактом;
(3) виявлення та знищення повітряних цілей у зоні бойових дій;
(4) бойові польоти, вивід повітряних суден з-під удару;
(5) бойові дії кораблів, катерів, суден із вогневим ураженням противника;
(6) відбиття збройних нападів на об`єкти, їх звільнення у разі захоплення;
(7) участь у бойових діях на лінії зіткнення в складі штабів чи угруповань;
(8) забезпечення бойових підрозділів із вогневим контактом з противником.
Пунктом 4 наказу № 392-АГ визначено, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюєтьсяна підставі сукупності наявної інформації у таких документах:
(1) бойового наказу (бойового розпорядження);
(2) журналу бойових дій(службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад;
(3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу(тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.
У постанові від 06.03.2025 у справі № 620/18189/23 Верховний Суд вказував про важливість дотримання саме того наказу, який діяв у відповідний період, та необхідність урахування воєнних реалій при оцінці завдань військовослужбовця. 
У викладеній постанові Верховний Суд виснував, що під час оцінки права на додаткову винагороду за певний період необхідно застосовувати положення того наказу, який був чинним у відповідний час (встановлення права позивача на виплату додаткової винагороди, потребує комплексної оцінки виконуваних ним завдань та аналізу наявних в матеріалах справи доказів у контексті приписів відповідного наказу, який регулював спірний період). 
Окремо, Верховний Суд підкреслив, що в умовах воєнного стану аналіз виконуваних військовослужбовцем завдань не можна проводити виключно на підставі Положення про відділ прикордонної служби, адже воно не враховує специфіку виконання таких завдань під час бойових дій. Якщо в мирний час певне завдання може виглядати як складова звичайної «оперативно-службової діяльності», то в контексті відсічі збройної агресії воно може означати безпосередню участь у бойових діях або заходах. Тому висновки про те, що виконання завдання «вогнева засідка» належить лише до службових обов`язків військовослужбовця і не дає права на збільшену винагороду, визнаються необґрунтованими, оскільки вони не враховують специфіку виконання таких завдань позивачем в умовах воєнного стану. 
Таким чином, Верховний Суд у справі № 620/18189/23 дійшов висновку, що для об`єктивної перевірки права особи на додаткову винагороду треба детально з`ясувати, в який період і під дію якого наказу підпадало спірне завдання, чи входить воно за своїм змістом до переліку бойових (безпекових) заходів та чи підтверджене воно відповідними документами згідно з актуальними нормами (що діяли на той момент). Якщо відповіді на ці запитання є позитивними, відмова у виплаті не може ґрунтуватися лише на доводах про «звичайну службову діяльність» або через формальні прогалини в оформленні документів.
Разом із тим, із наявних матеріалів справи документів не вбачається, що ОСОБА_1 в окреслений вище період виконував обов`язки (здійснював чергування), проте, виконання цих обов`язків не відбувалось у період реальних бойових дій, що свідчить про те, що апелянтом не виконувались заходи з відсічі збройній агресії рф, оскільки ним безпосередньої участі не приймалось, зокрема, щодо: виконання завдань (у т.ч. поза районами бойових дій), у складі угруповань, при забезпеченні оборони, відбитті збройного нападу на підставі одного з документів: бойового наказу (розпорядження), журналу бойових дій або рапорту начальника (командира), що має бути підтверджено довідкою про участь у вказаних заходах із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі; (1) рух опору на окупованих територіях; (2) знешкодження ДРГ та незаконних збройних формувань із безпосереднім контактом; (3) виявлення та знищення повітряних цілей у зоні бойових дій; (4) бойові польоти, вивід повітряних суден з-під удару; (5) бойові дії кораблів, катерів, суден із вогневим ураженням противника; (6) відбиття збройних нападів на об`єкти, їх звільнення у разі захоплення; (7) участь у бойових діях на лінії зіткнення в складі штабів чи угруповань; (8) забезпечення бойових підрозділів із вогневим контактом з противником, з чим зумовлюється право на додаткову винагороду у збільшеному до 100 000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі відповідно до наказів Адміністрації Держприкордонслужби України № 392- АГ та № 628-АГ.
Щодо аргументів апелянта про те, що відповідно до наказів Головнокомандувача ЗСУ Чернігівська область з 24.02.2022 р. по 31.12.2022 р. відносилася до районів ведення воєнних (бойових) дій, колегія суддів звертає увагу, що безпосередню участь у заходах, передбачених Наказами № 164-АГ та № 393-АГ ОСОБА_1 не здійснював.
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 (із змінами), на території Чернігівської області окрім Городнянської міської територіальної громади, Сновської міської територіальної громади, Семенівської міської територіальної громади, Новгород-Сіверської міської територіальної громади та Корюківської міської територіальної громади, бойові дії з початку квітня не ведуться. Позивач проходив службу за місцем дислокації населених пунктів, що входять до Чернігівського району.
Як вбачається із витягів з робочого зошита начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) за період з 28.05.2022 по 31.08.2022, з витягу з книги прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) за період з 31.08.2022 по 13.12.2022 та книги прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_5 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) четвертої прикордонної номенклатури (з АДРЕСА_2 ) за період з 14.12.2022 по 31.12.2022, ОСОБА_1 в період з 26.05.2022 по 31.12.2022 заходи щодо безпосередньої участі (в сукупності) у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії не здійснював.
Згідно даних документів, а також довідки про кількість чергувань в період з 01.05.2022 по 31.05.2022 позивач здійснював охорону та оборону державного кордону України в прикордонних нарядах «Чт», «РПГ», «МВГ», «СП» на ділянці державного кордону України з республікою Білорусь.
Таким чином, на переконання колегії суддів, в матеріалах справи відсутні будь-які належні, допустимі та достовірні докази щодо безпосереднього залучення позивача у спірному періоді до участі у бойових діях чи заходах з безпосередньої відсічі і стримуванні збройної агресії в період перебування безпосередньо в районах ведення бойових дій за спірний період, і як наслідок, наявності у нього права для нарахування та виплати додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою № 168, у розмірі 100000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за періоди: з 01.07.2022 по 31.12.2022 з урахуванням фактично виплачених сум.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всі вимоги законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.
За правилами статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 243, 311, 316, 321, 322, 325, 328-331 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко 

Судді Я.М. Василенко

В.В. Кузьменко