Справа№751/7567/23 
Провадження №2-а/751/28/25 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 грудня 2025 року       місто Чернігів
Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Овсієнко Ю.К., 
за участю секретаря Решетник В.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу 2 роти 1 БУПП в Чернігівській області Давганя Василя Андрійовича, Департаменту патрульної поліції України, Управління Державної казначейської служби України в м. Чернігові про скасування постанови та стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:
04.09.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови від 25 серпня 2023 року відносно ОСОБА_1 за правопорушення ч.1 ст. 126 КУпАП та закриття справи, стягнення з Управління Державної казначейської служби України в м. Чернігові матеріальну шкоду в розмірі 7 666 грн 00 коп та моральну шкоду в розмірі 20 000 грн 00 коп.
Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.08.2023 об 11 год. 00 хв. він прибув у приміщення УПП за адресою м. Чернігів, вул. Громадська, 66 для розгляду скарги. Після розгляду скарги позивачем була написана ще одна скарга на протиправні дії інших патрульних, від`їжджаючи від місця паркування, що навпроти УПП позивач почав рух на транспортному засобі і одразу за ним з воріт УПП в Чернігівській області виїхав патрульний автомобіль, який повернув в бік позивача та одразу увімкнувши проблискові маячки червоного кольору вказав на примусову зупинку транспортного засобу, яку позивач виконав, після чого до автомобіля підійшов патрульний та представився інспектором Довганем. Позивач попросив інспектора повідомити підстави зупинки транспортного засобу на що останній повідомив, що підставою зупинки є частина 3 статті 35 Закону України «Про національну поліцію» за № 580-VІІІ. 
Посилаючись на постанову Верховного Суду у справі № 686/11314/17 від 15.03.2019 щодо надання доказів вчинено правопорушення, позивачем зазначалося, що вимога інспектора про пред`явлення посвідчення водія, буде ним виконана після того , як він ознайомить позивача з доказами вчиненого правопорушення, що передбачено КУпАП на стадії підготовки до розгляду справи, однак зазначені позивачем обґрунтування інспектор сприйняв як відмову пред`явлення посвідчення водія та зачитав права, визначені статтею 268 КУпАП і почав відносно позивача розгляд справи. Позивачем було заявлено клопотання про необхідність скористатися послугами адвоката або іншого фахівця в галузі права для підготовки та обґрунтування свого захисту, а також клопотання, що у зв`язку з неможливістю адвоката прийняти участь в розгляді справи негайно, позивач просив перенесення розгляду справи.
Водночас інспектор Довгань В.А. відмовив у задоволенні клопотання посилаючись на те, що начебто таким способом позивач затягує розгляд справи, чим порушив конституційні права, інтереси та свободи позивача.
В подальшому інспектор викликав евакуатор та склав акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 25.08.2023.
Копію постанови позивачу також не було вручено інспектором, оскільки позивач відмовлявся ставити підпис про ознайомлення з мета ріалами адміністративної справи.
Внаслідок вище перерахованих протиправних рішень та дій з боку інспектора Довганя В.А. позивач був змушений сплатити свої грошової кошти за послуги транспортування автомобіля в розмірі 1 803 грн, а також за послуги зберігання автомобіля 363 грн, що є завданою матеріальною шкодою. Крім того для захисту та відновлення своїх порушених конституційних прав, свобод та інтересів позивач був змушений витратити свій особистий час, внаслідок чого недоотримав прибуток від своєї професійної діяльності, які він оцінює в розмірі 5 500 грн. Також зазначеними протиправними діями з боку інспектора Довганя В.А. позивачу була завдана моральна шкода, яка полягала в душевних і психічних стражданнях, обуренні, відчаї, хвилюванні, безсонні, докладанні додаткових зусиль для відновлення сталих звичок життя та розпорядку своєї діяльності, яку позивач оцінює у 20 000 грн.
Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 05.10.2023 року позовну заяву прийнято до провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами. Залучено до участі у справі в якості співвідповідача Департамент патрульної поліції України.
Представник Департаменту патрульної поліції 15.11.2023 подала відзив на позовну заяву згідно якого просила відмовити в задоволенні позовниз вимог. Узагальнений зміст заперечень зводився до того, що 25.08.2023 близько 11 год 40 хв. під час патрулювання до екіпажу Вікінг-105 (у складі старшого лейтенанта поліції Довганя В.А. та капрала поліції Слиша М.В.) звернувся небайдужий громадянин, анкетні дані не надав та повідомив, що в м. Чернігові по вул. Громадська водій транспортного засобу Skoda Octavia, номерний знак НОМЕР_1 ймовірно перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Пізніше вказаний транспортний засіб було виявлено по вул. Громадська, 66 під час руху в бік вул. Інструментальна. Після зупинки транспортного засобу, поліцейські підійшли, представились та повідомили причину зупинки, а саме на підставі ст.. 35 Закону України «Про Національну поліцію» якщо є інформація, що свідчить про причетність водія до вчинення адміністративного правопорушення та було надано законну вимогу відповідно до п.2.4 ПДР пред`явити для перевірки документи зазначені у п.2.1 ПДР, на що водій не реагував та продовжував конфліктувати з поліцейськими. Водія було повідомлено, що за не пред`явлення документів передбачена адміністративна відповідальність, за що в подальшому відносно водія було винесено оскаржувану постанову.
Оскільки позивачем на місці вчинення правопорушення не було отримано копію постанови, вказану постанову 28.08.2023 було надіслано рекомендованим листом і згідно з трекінгом відстеження з сайту Укрпошта вручено особисто 05.09.2023.
Зазначають, що оскільки водієм було вчинено правопорушення за ч.1 ст. 126 КУпАП, ч.1 ст. 130 КУпАП та розміщення транспортного засобу порушника суттєво перешкоджало дорожньому руху та створювало загрозу безпеці руху, поліцейськими було тимчасово затримано транспортний засіб шляхом доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик та складено відповідний акт.
Звертають увагу суду на те, що під час спілкування з водієм, у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, після чого йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Drager на що водій всіляко почав затягувати процедуру огляду на стан сп`яніння та намагатися його уникнути. Також водій порушував громадський порядок виражаючись нецензурною лайкою в бік поліцейських. В подальшому відносно ОСОБА_1 було складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП та за ст. 173 КУпАП. 
Щодо твердження позивача щодо обмеження його у праві отримувати правову допомогу під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, зазначають, що з відеозапису з портативного відео реєстратора вбачається, що поліцейський дотримався передбаченої законодавством процедури розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повідомив про суть вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 268 КУпАП ознайомив водія із правами, якими користується особа, стосовно якої проводиться розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності та жодним чином не перешкоджав водієві у реалізації вказаних прав. Поліцейський згідно із законодавством лише ознайомлює особу із її правами, однак, виключно правопорушник вирішує, чи скористається він своїми правами і в який спосіб. Санкція ч.1 ст. 126 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту, а тому відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував своє право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак, подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.
Щодо відшкодування моральної шкоди зазначають, що як вбачається зі змісту позовної заяви позивач обґрунтовує наявність моральної шкоди неправомірними діями поліцейських, що спричинили йому душевні та психічні страждання. Разом з тим, сам лише факт вчинення ніби-то протиправних дій не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково аргументована поза розумним сумнівом із зазначенням того, які конкретно дії (бездіяльність) спричинили моральні переживання та наскільки вони були інтенсивними, щоб сягнути рівня страждань. Тому посилання позивача на наявність завданої йому моральної шкоди розмір якої він визначив в сумі 20 000 грн без належних доказів є лише припущення і не можуть братися до уваги як факт заподіяння такої шкоди.
Щодо вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди вказують, що на підтвердження вказаних витрат позивачем було надано лише платіжні інструкції про сплату за послуги транспортування автомобіля та за послуги зберігання, однак будь-яких інших доказів позивач не надав. Тому, враховуючи обставини справи, оскільки поліцейським цілком правомірно було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та були наявні підстави для доставлення транспортного засобу позивача на майданчик для зберігання, вказані кошти не можна вважати матеріальною шкодою, оскільки ніякої шкоди немайновим правам позивача, а також майну позивача поліцейськими завдано не було.
13.11.2023 представником управління Державної казначейської служби України у м.Чернігові подано відзив на позовну заяву в якому просять відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Управління у повному обсязі. Узагальнений зміст заперечень зводиться до того, що управління жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдавало, тому відповідно до вимог Конституції України, Цивільного кодексу України та інших актів законодавства Управління не може нести відповідальність за дії інших суб`єктів.
Щодо стягнення з Управління матеріальної і моральної шкоди вказують, що необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факт неправомірних дій цього органу чи його посадових осіб. При цьому, факт неправомірності (незаконності) прийняття рішення, вчинення дії чи бездіяльності органу державної влади, що призвело до завдання шкоди, повинен бути встановлений у передбаченому законом порядку, тобто повинен підтверджуватись відповідним рішенням суду, яке має значення для справи про відшкодування шкоди. Станом на сьогоднішній день дії органів поліції відносно позивача незаконними не визнано. Позивачем у позовній заяві не зазначено, які саме протиправні дії на його думку вчинялися посадовою особою органу патрульної поліції також відсутні належні обґрунтування для стягнення моральної шкоди у розмірі 20 000 грн та матеріальної шкоди у розмірі 7 666 грн та не наведені відповідні докази.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції № 16339/41/22/01-23 ОСОБА_1 повідомлено про розгляд його звернення на скорочений номер екстреного виклику поліції «102» зі скаргою на дії окремих поліцейських управління 25.08.2023 об 11 год 00 хв у приміщенні УПП в Чернігівській області ДПП за адресою: м. Чернігів, вул. Громадська, 66.
Згідно постанови серії ЕАТ № 7597794 від 25.08.2023 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн. Згідно даної постанови, 25.08.2023 о 11:58 год в м.Чернігів, вул. Громадська, 66 водій ОСОБА_1 здійснював рух на т/з SKODA OCTAVIA д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому не пред`явив у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться у посвідченні водія, на право керування т/з відповідної категорії, чим порушив вимоги п.2.1 АПДР - керування т/з особою, яка не має при собі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на т/з, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на т/з, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката Зелена картка).
28.08.2023 вказану постанову направлено на адресу позивача і отримано ним 05.09.2023, що підтверджується трекінгом статусу відстеження відправлення повідомлень Укрпошта.
25.08.2023 відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 520727 за порушенням останнім ч.1 ст. 130 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 989608 за порушення ст. 173 КУпАП.
Згідно акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 25.08.2023 здійснено огляд та тимчасове затримання транспортного засобу SKODA OCTAVIA д.н.з. НОМЕР_1 шляхом доставлення та зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку м. Чернігів, провул. Вокзальний, 17. Огляд та тимчасове затримання транспортного засобу здійснено у зв`язку з ч.1 ст. 126 КУпАП.
Згідно довідки про результати розгляду звернення на скорочений номер екстренного виклику поліції «102» ОСОБА_1 (ЄО № 3284 від 25.08.2023) від 13.09.2023 встановлено, що 25.08.2023 під час притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та складання відносно вказаної особи протоколів за частиною першою статті 130 і статтею 173 КУпАП, поліцейські УПП в Чернігівській області виконали всі вимоги Кодексу України про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07 листопада 2015 року № 1395 та інших нормативно-правових актів, якими у своїй діяльності керують органи Національної поліції. Порушень прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не допускали. Твердження заявника про цілеспрямований тиск на нього чи упереджене ставлення не знайшло свого підтвердження.
Статтею 251 КУпАП України передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим, положення даної статті вказують на те, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п.2.4 а)ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п.2.1 ПДР.
Пунктом 2.1 ПДР визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема: а)посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на трансопртн7ий засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту -технічний талон).
Аналогічні номри містяться у ст. 16 Закону України «Про дорожній рух».
Диспозиція частини 1 статті 126 КУпАП визначає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.
Що стосується посилання позивача на правову позицією Верховного Суду, викладену у постанові від 15.03.2019 у справі № 686/11314/17, згідно з якою поліцейські не можуть вимагати у водія будь-яких документів, якщо у них немає доказів правопорушення ПДР, то суд таку позицію не враховує, оскільки згідно з останньою правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові 02.12.2019 у справі №766/10693/17, нормами чинного законодавства чітко встановлено, що водій під час керування транспортним засобом повинен мати при собі та, на вимогу поліцейського, пред`явити для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс(сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Також у постанові Верховного Суду від 25.03.2019 (справа №127/19283/17) зазначено, що виконання водієм вимоги поліцейського щодо пред`явлення документів є самостійним обов`язком водія, який не залежить від правомірності чи неправомірності інших дій правоохоронця.
Закон України «Про Національну поліцію» та Правила дорожнього руху встановлюють обов`язок водія після зупинки транспортного засобу на вимогу поліцейського пред`явити для перевірки документи, незалежно від того, які обставини слугували підставою для зупинки його транспортного засобу.
Відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи як: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів i технічних засобів, що мають функції фото- i кінозйомки, відеозапису, засобів фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.
Згідно зі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби, в тому числі, у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
Щодо порушення інспектором Довганем В.А. процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки та порушення права на захист, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Згідно з ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Частинами 2, 4 статті 258 КУпАП встановлено, що у разі вчинення адміністративний правопорушень, розгляд, яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається. У випадках, передбачених ч.ч.1, 2 цієї статті, уповноваженими органами на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП.
Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.
Отже, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП.
Окрім цього, можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена також шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду.
Висновки аналогічного змісту містяться у рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 по справі №1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП та у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №536/583/17.
Під час розгляду справи інспектором взводу № 2 роти № 1 БУПП в Чернігівській області ДПП Довганем В.А. було надано позивачу можливість скористатися допомогою захисника, проте позивач таким правом не скористався.
Окрім того, позивач у позовній заяві не зазначає про те, до яких фактичних порушень призвів розгляд справи за відсутності його захисника, та як наявність захисника під час розгляду справи вплинула на можливість доведення ним відсутності факту вчинення адміністративного правопорушення.
Тому суд відхиляє доводи позивача і у цій частині.
З огляду на викладене, суд вважає, що вина позивача у даному випадку була встановлена під час розгляду справи, а поліцейський приймаючи рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв правомірно, в межах наданих йому повноважень, вірно оцінив наявні докази, кваліфікував дії позивача та прийняв рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності.
Враховуючи те, що, судом не встановлено факту протиправної поведінки відповідача, та відсутність причинно-наслідкового зв`язку між такою поведінкою та завданою позивачу шкодою, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині відшкодування позивачу матеріальної шкоди.
Щодо вимог позивача в частині стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. 
Відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно з положеннями статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих відносин через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
У пункті 5 цієї ж Постанови Пленуму № 4 зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Разом з тим, позивач має довести факт заподіяння йому моральної шкоди.
Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що першочерговим завданням судочинства є захист порушених прав та свобод людини, які визнаються найвищою цінністю. З цією метою сторонам забезпечується рівність та свобода у наданні суду доказів, що підтверджують заявлені ними вимоги.
Обов`язок доказування в адміністративному процесі, в тому числі, встановлений статтею 78 КАС України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Отже, у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. Доказами, які дозволять суду встановити наявність моральної шкоди, її характер та обсяг, в даному випадку можуть бути, зокрема довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеки за оплату медичної допомоги та придбання ліків, тощо.
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 12.11.2019 року по справі № 818/1430/17.
Однак, у даному випадку позивач обмежився лише загальними посиланнями на протиправні дії з боку інспектора взводу 2 роти 1 БУПП в Чернігівській області Довганя В.А. та завдання йому моральної шкоди, не довівши належними, допустимими та достовірними доказами ні факту наявності такої шкоди, ні наявності його душевних страждань, ні наявність причинного зв`язку між протиправними діями відповідачів та завданням такої шкоди.
Отже, відсутні докази та обґрунтування щодо наявності шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, відсутній розрахунок розміру заподіяної позивачу шкоди та, посилань на те, чим він керувався при визначенні суми моральної шкоди у розмірі 20 000 грн.
Таким чином, заявлені позивачем вимоги про відшкодування моральної шкоди є недоведеним та такими, що також не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.3,4,9,72,78,241-246,255,286,293,295-297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора взводу 2 роти 1 БУПП в Чернігівській області Давганя Василя Андрійовича, Департаменту патрульної поліції України, Управління Державної казначейської служби України в м. Чернігові про скасування постанови та стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або у порядку, передбаченого ч.2 ст.255 КАС України.
Рішення суду може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 

відповідач: Інспектор взводу 2 роти 1 БУПП в Чернігівській області Довгань Василь Андрійович (місцезнаходження: 14000, м. Чернігів, вул. Громадська, буд. 66).

Суддя    Ю.К. Овсієнко