308/19130/25

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.01.2026           м. Ужгород
Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Голяна О.В., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Ковалець М.І., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , за ст.122-4 КУпАП,-
встановив:
17.12.2025 року о 11 год. 12 хв. водій ОСОБА_1 в м. Ужгороді по вул. Климпуша, 5, керуючи транспортним засобом марки «Ford Focus», номерний знак НОМЕР_1 , залишила місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої вона причетна, чим порушила п.2.10 а Правил дорожнього руху.
Отже, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП, а саме: залишення водіями транспортних засобів, на порушення встановлених правил, місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Позиції учасників справи.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 
В судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 пояснила, що факт незначного контакту транспортних засобів не заперечується, однак у діях ОСОБА_1 відсутній умисел на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди. Після зіткнення остання вийшла з автомобіля, вживала заходів для встановлення власника припаркованого транспортного засобу, опитувала мешканців будинку та можливих свідків, однак безрезультатно. Вимушене тимчасове залишення місця події було зумовлене об`єктивними та невідкладними обставинами, а саме необхідністю відвідування післяопераційного огляду у лікаря та поверненням до місця роботи. При цьому ОСОБА_1 мала намір після завершення робочого дня повернутися на місце ДТП для врегулювання ситуації та відшкодування завданих збитків. За таких обставин, на думку захисника, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази умисного залишення місця ДТП, що виключає наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.
Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суддя приходить до наступних висновків.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.
Згідно ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституціїі законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Як зазначено частинами 1 та 2 статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення згідно зі ст.245КУпАП є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законодавством, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 9 КУпАП визначає, що правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Положеннями статті 251КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, у відповідності до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Згідно статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Диспозицією статті 122-4 КУпАП передбачено, що залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, - передбачає адміністративну відповідальність.
Відповідно до Правил дорожнього руху дорожньо-транспортна пригода - це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.
У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати швидку медичну допомогу, а якщо це неможливо, звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу; г) відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також стан транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди; є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).
Якщо внаслідок дорожньо-транспортної пригоди немає потерпілих та не завдано матеріальної шкоди третім особам, а транспортні засоби можуть безпечно рухатися, водії (за наявності взаємної згоди в оцінці обставин скоєного) можуть прибути до найближчого поста Державтоінспекції або в орган чи підрозділ міліції для оформлення відповідних матеріалів, попередньо склавши схему пригоди та поставивши підписи під нею. У разі коли під час дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено лише застраховані транспортні засоби та немає загиблих і травмованих, допускається оформлення відповідних матеріалів представником страхової організації без участі працівника підрозділу Державтоінспекції за згодою учасників пригоди.
Досліджені докази, зокрема відомості, що наведені в протоколі про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 543222 від 17.12.2025, схемі місця ДТП, письмових поясненнях потерпілого ОСОБА_3 від 17.12.2025, рапортах, свідчать про те, що в розумінні ст. 251 КУпАП, вони є належними, допустимими та такими, які дають можливість суду прийняти рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративних правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.
Доводи захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП, суд вважає необґрунтованими та такими, що не спростовують встановлених у справі обставин.
Так, посилання захисника на те, що ОСОБА_1 після зіткнення намагалася встановити власника пошкодженого транспортного засобу, саме по собі не спростовує факту залишення місця дорожньо-транспортної пригоди. Як убачається з матеріалів справи та не заперечується самою особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, вона залишила місце ДТП до прибуття працівників поліції, не повідомивши відповідний орган про подію та не виконавши у повному обсязі вимоги пункту 2.10 Правил дорожнього руху України.
При цьому суд звертає увагу, що обов`язок водія залишатися на місці дорожньо-транспортної пригоди є безумовним та не ставиться у залежність від намірів водія у подальшому врегулювати наслідки ДТП, наявності чи відсутності власника пошкодженого транспортного засобу, а також від суб`єктивного переконання водія щодо можливості подальшого встановлення його особи через камери відеоспостереження.
Аргументи захисника про наявність у ОСОБА_1 об`єктивних причин для залишення місця події, зокрема необхідність відвідування лікаря та повернення до місця роботи, суд оцінює критично, оскільки такі обставини не належать до виключень, прямо передбачених Правилами дорожнього руху, які дозволяли б водієві залишити місце ДТП без повідомлення уповноважених органів та без належного оформлення події.
Також суд зазначає, що перебування особи у збудженому чи емоційно напруженому стані не виключає її обов`язку діяти відповідно до вимог закону та не звільняє від адміністративної відповідальності за їх порушення.
Доводи захисника щодо подальшого врегулювання майнових питань між ОСОБА_1 та потерпілим ОСОБА_3 , а також відсутності у потерпілого претензій до особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд також відхиляє, оскільки такі обставини не впливають на наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП, та не спростовують факту залишення місця дорожньо-транспортної пригоди.
За таких обставин суд доходить висновку, що доводи захисника зводяться до суб`єктивного тлумачення вимог Правил дорожнього руху та фактичних обставин справи, не підтверджуються належними і допустимими доказами та не спростовують сукупності доказів, досліджених у судовому засіданні, які свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП.
Отже, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суддя дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 оскільки вони знайшла своє повне підтвердження в суді, і її дії органом поліції кваліфіковані правильно - порушення п. 2.10 (а) Правил дорожнього руху.
Обставин, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність за адміністративні правопорушення, суддею не встановлено.
Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Санкція ст.122-4 КУаАП тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.
На підставі викладеного, з урахуванням особи, майнового стану та ступеню вини ОСОБА_1 , характеру та суспільної небезпеки вчиненого нею правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, суддя приходить до висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу, без позбавлення права керування транспортними засобами.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Згідно з п. 5 ч. 2ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - ставка судового збору, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 40-1,122-4, 221, 268, 280, 284, 287-291 Кодексу України про адміністративні правопорушення,ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,- 
ПОСТАНОВИВ:
Громадянку України ОСОБА_1 визнати винною за ст.122-4 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665,60 грн.
На підставі ч. 2 статті 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів, у порядку примусового виконання цієї постанови органу державної виконавчої служби стягнути з України ОСОБА_1 подвійний розмір штрафу в розмірі 6 800,00 гривень.
Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя          Олена ГОЛЯНА