Справа № 346/6294/25 
Провадження № 33/4808/144/26 
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Яремин М. П. 
Суддя-доповідач Повзло 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ
Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В. за участю адвоката Бежука С.М.,
розглянувши в режимі відеоконференції апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 січня 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя та місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто з судовий збір. 

ВСТАНОВИВ:

Суддя суду першої інстанції встановив, що 24 листопада 2025 року в 21:47 год. в м. Коломия, по вул. Карпатська, Івано-Франківської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Opel Vivaro», номерний знак « НОМЕР_1 », у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки із застосуванням газоаналізатору «Алкофор 507», результат тесту – 0,61 проміле, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить постанову судді суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях його складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним у зв`язку з тим, що при проведені огляду було допущено порушення діючого законодавства.
Вказує, що його було зупинено безпідставно, не повідомлено причину зупинки, а також з відсутністю доказів порушення ПДР.
Наголошує, що його дії було неправильно кваліфіковано, оскільки він пройшов огляд на місці, але не погодився з результатом і від проходження повторного огляду у медичному закладі відмовився і це було причиною оформлення матеріалів по пункту 2.5 ПДР, а не п. 2.9 а) ПДР.
Звертає увагу, що в акті відсутній його підпис, що також підтверджує незгоду з результатом огляду на місці.
Зазначає, що йому не було роз`яснено його права передбачені статтями 55, 56, 59 Конституції України, а також належним чином не забезпечено право на захист.
Також вказує, що працівники поліції не вручили йому копію протоколу, чим порушили вимоги ст. 254 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду. 
В судове засідання апеляційного суду з`явився захисник Бежук С.М., якому роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП. 
Захисник Бежук С.М. просив проводити апеляційний розгляд без участі ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Оскільки не встановлено обставин, які перешкоджають проведенню апеляційного розгляду, вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутність ОСОБА_1 .
Захисник Бежук С.М. підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній, просив скасувати постанову судді, та провадження у справі закрити.

Заслухавши доводи захисника Бежука С.М., перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що її необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
При цьому, вважаю за необхідне наголосити на тому, що згідно практики Європейського суду з прав людини(далі - ЄСПЛ), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду («Пономарьов проти України»).
Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, крім іншого є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно з ст. 252 КУпАП оцінка доказів відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.
Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.
Вважаю, що суддя суду першої інстанції дотримався цих вимог закону та належним чином з`ясував обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належний аналіз і оцінив їх у сукупності, в тому числі на предмет того, чи вони отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, є належними та допустимими.
Твердження апелянта про те, що йому не було роз`яснено його права передбачені статтями 55, 56, 59 Конституції України, а також належним чином не забезпечено право на захист не є слушним, оскільки право на захист виникає не в момент зупинення водія, а з моменту складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення та роз`яснення прав, оскільки в справі про притягнення до адміністративної відповідальності рішення приймає суд, а не працівники поліції. Працівниками поліції було роз`яснено права передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема право особи користуватися юридичною допомогою адвоката. Дане право було реалізоване ОСОБА_1 , про що свідчить залучення адвоката, який представляє його інтереси в суді. Тому вважаю, що у даному випадку не порушено право ОСОБА_1 на захист.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 24 листопада 2025 року серії ЕПР1 №522771 (а.с. 1) 24 листопада 2025 року в 21:47 год. в м. Коломия, по вул. Карпатська, Івано-Франківської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Opel Vivaro», номерний знак « НОМЕР_1 », у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки із застосуванням газоаналізатору «Алкофор 507», результат тесту – 0,61 проміле. Від проходження огляду у медичному закладі відмовився. Цим порушив вимоги п. 2.9. а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Обвинувачення є зрозумілим та таким, що не підлягає будь-якому подвійному тлумаченню.
Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою – поліцейським Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капралом поліції Павлюком Т.В. з дотриманням вимог ст. 254 КУпАП, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний ним.
ОСОБА_1 від підпису і дачі пояснень відмовився.
Апелянт наголошує, що поліцейські під час складання протоколу не вручили йому копії протоколу, однак такі доводи не знайшли свого підтвердження, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від підпису у проколі, але не відмовився від отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення. Відсутність копії такого протоколу у матеріалах справи свідчить про те, що ОСОБА_1 отримав таку копію, йому відомий зміст протоколу та він користується передбаченими законодавством правами, зокрема правом на захист, тому вважаю, що у даному випадку не порушено права ОСОБА_1 .
Також не є слушним твердження апелянта про неправильну кваліфікацію його дій, а саме за п. 2.9 а) ПДР замість п. 2.5 ПДР, оскільки як вбачається з відеозаписів ОСОБА_1 на запитання працівника поліції чи згідний він з результатом огляду і чи бажає пройти повторний огляд у медичному закладі не давав відповіді і просив зачекати, що було правильно розцінено працівниками поліції як погодження з результатом огляду на місці, так як особою не висловлювалось жодних заперечень з результатом огляду на місці та відповідно оголошено про це ОСОБА_1 . 
Крім того, в подальшому, ОСОБА_1 жодних зауважень, заперечень з приводу незгоди з результатом не висловлював.
Роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (а.с. 5), щодо ОСОБА_1 , засвідчує результат тесту, проведеного за допомогою приладу «Алкофор 507» - 0,61 ‰ проміле, який значно перевищує гранично допустиму норму (0,2 проміле). ОСОБА_1 не підписав роздруківку.
З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3) вбачається, що ОСОБА_1 у зв`язку з виявленими ознаками, такими як: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою «Алкофор 507», з результатом 0,61 ‰ проміле, з результатом огляду ОСОБА_1 не погодився та не підписав акт.
Твердження апелянта про відсутність підпису, що на його думку свідчить про незгоду з результатом огляду на місці, не є слушним, оскільки ОСОБА_1 хоча і відмовився від підписання, але не висловив заперечення з результатом огляду, про що свідчить зміст відеозапису. 
Крім того суддя при прийнятті рішення бере до уваги всі наявні в матеріалах справ докази та досліджує їх в своїй сукупності, тому відсутність підпису не є підтвердженням безпідставності оформлення протоколу про адміністративне правопорушення за пунктом 2,9 а ПДР, оскільки згода з результатом підтверджується іншими процесуальними документами та відеозаписами.
Згідно з направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР (а.с. 4), вбачається, що водій ОСОБА_1 , в якого виявлені ознаки сп`яніння – запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів не пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, оскільки ОСОБА_1 відмовився від огляду в медичному закладі.
На відеозаписах, які містяться на компакт-диску в матеріалах справи (а.с. 9), безсторонньо зафіксовано деякі обставини події, зокрема: зафіксовано рух працівників поліції на службовому автомобілі за транспортним засобом марки «Opel Vivaro», номерний знак « НОМЕР_1 » та його подальшу зупинку. Після зупинки працівники поліції оголосили причину зупинку, перевірили документи у водія ОСОБА_1 та у зв`язку з виявленими ознаками запропонували останньому пройти огляд у медичному закладі, на таку пропозицію ОСОБА_1 погодився. Далі зафіксовано процес проходження огляду на стан сп`яніння на місці, під час якого ОСОБА_1 неодноразово не продував необхідної кількості повітря для проведення огляду. В подальшому ОСОБА_1 все ж пройшов огляд. На запитання працівника поліції чи згідний з результатом 0,61 ‰ проміле ОСОБА_1 не давав відповіді і просив зачекати. Працівник поліції також запропонував ОСОБА_1 пройти повторний огляд у медичному закладі, але ОСОБА_1 також не давав відповіді чи згідний на таке, що було розцінено працівниками поліції як відмова. Також зафіксовано складання процесуальних документів працівниками поліції, роз`яснення ОСОБА_1 його права та обов`язки передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та оголошення їх змісту ОСОБА_1 після складання, які останній не підписав. При цьому ОСОБА_1 жодних зауважень, заперечень, в тому числі, з приводу незгоди з результатом не висловлював.
Досліджені судом відеозаписи досить інформативні, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, є послідовними, мають безсторонній характер, містять у хронологічній послідовності відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи. 
За змістом п. 1 ч. 1. ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, для виявлення або фіксування правопорушення.
Законом не передбачено вимог щодо показань технічних приладів, що мають функції відеозапису, як доказів у справі про адміністративне правопорушення.
Твердження апелянта про те, що його було зупинено безпідставно, не повідомлено причину зупинки, а також з відсутністю доказів порушення ПДР не є слушним, оскільки після зупинки працівники оголосили ОСОБА_1 причини такої зупинки, а саме виляння в сторони транспортним засобом по дорозі.
Крім того причини та обставини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , не підлягають встановленню, оскільки предметом доказування в межах даної справи є саме фактичні дані щодо керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. 
Таким чином вище викладена сукупність доказів поза розумним сумнівом доводить, що ОСОБА_1 є водієм транспортного засобу та керував ним у стані алкогольного сп`яніння.
Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог п.п. 2.9. а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, приписами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядку).
Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Аналогічні приписи містить Інструкція. 
Також, за змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Наявні у матеріалах справи докази підтверджують, що водій ОСОБА_1 у якого поліцейським виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, на пропозицію поліцейського пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу.
ОСОБА_1 не давав відповіді чи згідний з результатом огляду у зв`язку з чим працівниками поліції було запропоновано йому пройти повторний огляд у медичному закладі, але ОСОБА_1 також не давав відповіді чи згідний на таке, що було розцінено працівниками поліції як погодження за відсутності заперечень з результатом огляду і стало підставою не доставляти його до закладу охорони здоров`я для огляду.
Таким чином, вважаю, що в даному випадку дотримано приписів Інструкції, Порядку та ст. 266 КУпАП, у зв`язку з чим ОСОБА_1 вважається таким, що пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку, оскільки не висловлював незгоди з результатом освідчення, що проводився на місці.
Отже за результатами апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_1 , будучи водієм транспортного засобу у зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння, пройшов огляд на стан сп`яніння у відповідності до закону, та встановлено стан сп`яніння, а тому вважаю, що матеріалами провадження у своїй сукупності поза розумним сумнівом доведено, що ОСОБА_1 є водієм транспортного засобу та керував ним у стані сп`яніння.
Обставин, які б підтверджували позицію сторони захисту щодо незаконності постанови суду першої інстанції та наявності підстав для її скасування з закриттям провадження у справі, за результатами апеляційного розгляду не встановлено, а тому її необхідно залишити без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 січня 2026 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло