номер провадження справи 9/177/25

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2026 Справа № 908/2908/25
м.Запоріжжя

За позовом: Концерну «Міські теплові мережі»
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСТАЛ»
про стягнення суми 39329,31 грн.

Суддя Боєва О.С.

Без повідомлення (виклику) сторін

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Концерну «Міські теплові мережі» про стягнення з відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСТАЛ» заборгованості за надану послугу з постачання теплової енергії в розмірі 39329,31 грн. 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 12.09.2025 здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/2908/25 та визначено до розгляду судді Боєвій О.С.
Ухвалою суду від 23.09.2025 вищевказану позовну заяву на підставі ч. 1 ст. 174 ГПК України залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою суду від 07.10.2025, після усунення позивачем недоліків, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2908/25, присвоєно номер провадження справи 9/177/25. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
30.10.2025 до суду на виконання ухвали від 07.10.2025 про відкриття провадження у справі від позивача надійшло клопотання про долучення письмових пояснень у вигляді інформаційної довідки (документ сформований в системі «Електронний суд» 29.10.2025, вх. № 21902/08-08/25 від 30.10.2025), в якій зазначено, що за адресою: вул. Поштова, 141 розташовано декілька будівель з окремими вводами, з метою ідентифікації споживача в системі «Збут» СП ТОВ «ЕСТАЛ» присвоєно додатковий ідентифікатор: вул. Поштова, буд. 141/1.
03.11.2025 до господарського суду через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСТАЛ» надійшов відзив на позовну заяву у справі №908/2908/25, в якому відповідач в т.ч. просив визнати поважними причини пропуску строку для подання відзиву, поновити його та прийняти відзив до розгляду. У відзиві відповідач також заявив про проведення розгляду справи з повідомленням та викликом сторін у судове засідання.
Ухвалою суду від 07.11.2025 у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСТАЛ» про проведення розгляду справи № 908/2908/25 з повідомленням та викликом сторін у судове засіданні відмовлено. У вказаній ухвалі також зазначено про прийняття судом до розгляду відзиву ТОВ «ЕСТАЛ», який поданий в межах встановленого судом строку.
Предметом розгляду у даній справі є вимоги позивача, викладені в позовній заяві. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем, зокрема, зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕСТАЛ» на праві власності належить окремо розташована будівля за адресою: вул. Поштова, буд. 141/1. 01 листопада 2021 року між власником будівлі ТОВ «ЕСТАЛ» та Концерном «Міські теплові мережі» укладено договір № 76210731 про надання послуги з постачання теплової енергії; нежитлова будівля 141/1 по вул. Поштовій не обладнана приладом комерційного обліку теплової енергії, відповідно обсяг спожитої у будівлі теплової енергії визначається за нормою споживання, встановленого органом місцевого самоврядування. Позивачем були сформовані та надані споживачу рахунки на оплату спожитої послуги на загальну суму 39329,31 грн, за період з 01.11.2021 по 31.08.2023. 
Відповідач у відзиві заперечив проти заявлених позовних вимог, зазначивши, зокрема, про наступне. У місті Запоріжжі по вулиці Поштовій наявні дві різні будівлі під номером 141 та під номером 141/1. Оскільки відповідач не є власником будинку № 141/1, то позовні вимоги заявлено до неналежного відповідача. Разом з тим, відповідач навіть не є власником будівлі № 141, а є власником лише нежилого приміщення ІІІ літ. Е за адресою: м.Запоріжжя, вул. Поштова, 141 та не має обов`язку сплачувати за постачання теплової енергії до приміщень інших власників. Позивачем та відповідачем не було укладено договору на послугу з постачання теплової енергії. Жодних доказів, що позивачем було розміщено на офіційному веб-сайті індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії надано не було; не надано доказів, що у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг було розміщено повідомлення про місце опублікування тексту договору, що унеможливило відповідача ознайомитися з текстом договору та скористатися своїм правом на внесення пропозиції до договору або відмовитися від нього. Відповідачем не було акцептовано публічного договору приєднання, фактичні відносини з теплопостачання приміщення відповідача між сторонами відсутні. Упродовж періоду нібито надання позивачем послуги з постачання теплової енергії позивач жодного разу не направив відповідачу розрахункового документу (квитанції, платіжки), не звертався з вимогою щодо оплати заявленої ним заборгованості. Відповідач не мав можливості висувати претензії до позивача за ненадання послуги, адже фактично нежитлове приміщення не опалюється. Будинок № 141 було відключено від опалення ще 13.03.2012, що підтверджується відповідним актом на відключення опалення. За інформацією щодо нарахувань за послуги з постачання теплової енергії вбачається, що постачання теплової енергії також не відбувалось у період з листопада 2021 року по серпень 2023 року, адже у графі загальний обсяг Гкал по кожному місяцю стоять нулі. На підставі того, що відповідачем не отримуються послуги з постачання теплової енергії з 2012 року, нарахування та пред`явлення позивачем рахунків є незаконним. Також відповідач зазначив, що позивачем не було надано детального розрахунку нарахованої заборгованості; у наданих позивачем документах відсутня як формула нарахування тарифу, так і вихідні дані, зокрема площа будівлі до якої позивач нібито доставляв теплову енергію. Вказане в інформації щодо нарахувань за послугу з постачання теплової енергії теплове навантаження на потреби опалення не відповідає нормам теплового навантаження, затвердженим рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 27.08.2021 р. № 273. Аналогічно позивач не пояснює чим затверджено тариф за абонентську плату та як її розраховано. Позивачем не надавались послуги з теплопостачання, тому відсутні підстави і для нарахування абонентської плати. Таким чином, заявлені позивачем підстави для стягнення заборгованості не відповідають дійсності та не можуть бути задоволені. У відзиві в т.ч. вказано, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складається з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 18500,00 грн. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог. 
10.11.2025 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (документ сформований в системі «Електронний суд» 10.11.2025, вх. № 22740/08-08/25 від 11.11.2025), яка подана у встановлений строк та прийнята судом до розгляду. 18.11.2025 через «Електронний суд» від позивача надійшла заява, в які зазначено про технічну помилку в тексті відповіді на відзив щодо зазначення адреси. 
17.11.2025 до суду від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив (документ сформований в системі «Електронний суд» 17.11.2025, вх. № 23269/08-08/25 від 18.11.2025), яке подане у встановлений судом строк та прийнято до розгляду.
24.11.2025 до суду від позивача надійшли письмові пояснення з викладеним у них клопотанням про поновлення строку на подання додаткових доказів та приєднання до матеріалів справи цих пояснень та доданих до них доказів. 
Згідно зі ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч. 1 ст. 119 ГПК України).
З положень ч. 2 ст. 80 ГПК України слідує, що позивач повинен подати суду докази разом з поданням позовної заяви. 
Відповідно до ч.ч. 4, 8 ст. 80 ГПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Позивач у письмовій формі не повідомляв суд про те, який доказ не може бути поданий у встановлений законом строк; поважності причин неподання доказів у встановлений законом строк позивачем також не зазначено.
На підставі викладеного, судом відмовлено у задоволенні клопотання позивача, докази додані позивачем до письмових пояснень до розгляду не прийняті та залишені судом без розгляду.
Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

Основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об`єктах сфери теплопостачання та регулює відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії визначені Законом України «Про теплопостачання» від 02.05.2005 № 2633-IV.
У статті 1 вказаного Закону, зокрема, визначено, що постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору; споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Теплопостачальна організація - суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.
Концерн «Міські теплові мережі» (позивач у справі) діє на підставі Статуту, який знаходиться у загальному доступі на офіційному сайті Концерну «МТМ» за посиланням https://teploseti.zp.ua/statut/. Основною метою діяльності Концерну «Міські теплові мережі» згідно Статуту є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією. Предметом діяльності Концерну є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ та організацій, її збут та інше.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 443143935, сформованої 11.09.2025 (копія довідки додана до позовної заяви; арк.с. 7-10), Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕСТАЛ», код ЄДРПОУ 31809694 (відповідач у справі) є власником нерухомого майна, а саме: нежилого приміщення ІІІ літ. Е, яке знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Горького (на даний час у зв`язку з перейменуванням - вул. Поштова), буд. 141 (дата прийняття рішення про державну реєстрацію та внесення запису 24.11.2004).
Концерн «Міські теплові мережі» звернувся з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСТАЛ» заборгованості за надану за період з листопада 2021 по серпень 2023 послугу з постачання теплової енергії до вищезазначеної нежитлової будівлі, яка, як зазначив позивач, не обладнана приладом комерційного обліку теплової енергії.
Позовні вимоги мотивовані зокрема тим, що відповідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 № 830 між Концерном «МТМ» та власником будівлі був укладений індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії № 76210731 з 01.11.2021, відповідно до умов якого відповідачу було надано послугу з постачання теплової енергії в період з 01.11.2021 по 31.08.2023, на загальну суму 39329,31 грн.
В обґрунтування заявлених вимог, позивачем до позовної заяви та заяви про усунення недоліків позовної заяви додані в копіях, зокрема: рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради «Про затвердження питомих норм річної витрати теплоти на опалення та теплового навантаження на потреби опалення для кожної окремо розташованої будівлі м.Запоріжжя для Концерну «Міські теплові мережі» від 27.08.2021 № 273 (з додатком); рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 120/10 від 02.03.2023 «Про відключення нежитлової будівлі «Зоомагазину» Лещиної Олени Юріївни та Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСТАЛ» по вул. Поштова, 141 м. Запоріжжя від мереж (систем) централізованого теплопостачання» та копію Акту про відключення від 01.09.2023 (арк.с. 52-53); рахунки на оплату за надані послуги за період з листопада 2021 по серпень 2023 (арк.с. 16-26), які, як вказує позивач, надавались споживачу, в т.ч., в електронній формі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів; копії реєстру на відправлену кореспонденцію у серпні 2024р. по ВДР філії Концерну «МТМ» Олександрівського району та копію фіскального чеку АТ «Укрпошта» від 15.08.2024; копії рішень Виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювальних сезонів. 
Як зазначив позивач, ТОВ «ЕСТАЛ» свої обов`язки згідно Договору щодо оплати за надану послугу з постачання теплової енергії не виконало, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 39329,31 грн, яка заявлена позивачем до стягнення.
Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.
З положень статті 11 Цивільного кодексу України слідує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Відповідно до приписів ст.ст. 3, 4 Закону України «Про теплопостачання» від 02.05.2005 №2633-IV відносини між суб`єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Проектування, будівництво, реконструкція, ремонт, експлуатація об`єктів теплопостачання, виробництво, постачання теплової енергії регламентуються нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами відносин у сфері теплопостачання.
З змістом ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами. Основними обов`язками споживача теплової енергії є, в т.ч., своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.
У статті 25 вказаного Закону зокрема визначено, що теплогенеруюча, теплотранспортна та теплопостачальна організації зобов`язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору, а також норм і правил. Теплопостачальні організації, які здійснюють діяльність із постачання теплової енергії з використанням власних теплових мереж, зобов`язані забезпечити рівноправний доступ до цих мереж усіх суб`єктів господарської діяльності відповідно до укладених договорів.
Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з постачання теплової енергії є предметом регулювання Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 9 листопада 2017 року, який відповідно до п. 1 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування (10.12.2017), та вводиться в дію з 1 травня 2019 року, крім окремих його положень, які вводяться в дію пізніше.
Згідно з ч.ч. 1, 3 статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.
Виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (ст. 1, ч. 2 ст. 6 Закону). 
У статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги – результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Згідно з положеннями статті 5 цього Закону, до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, зокрема щодо постачання теплової енергії.
Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (ст. 1 Закону).
Відповідно до ч. 2 ст. 7, ч. 2 ст. 8 Закону «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Виконавець комунальної послуги зобов`язаний, зокрема: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання; готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.
За приписами статті 12 даного Закону, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Істотними умовами договору про надання житлово-комунальної послуги є: 1) перелік послуг; 2) вимоги до якості послуг; 3) права і обов`язки сторін; 4)відповідальність сторін за порушення договору; 5) ціна послуги; 6) порядок оплати послуги; 7) порядок і умови внесення змін до договору, в тому числі щодо ціни послуги; 8) строк дії договору, порядок і умови продовження його дії та розірвання. Порядок та особливості укладання, зміни і припинення договорів про надання житлово-комунальних послуг визначаються статтями 13-15 цього Закону.
Згідно з частиною 7 статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
У пункті п. 3 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено зокрема наступне:
Договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.
Договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.
Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 відповідно до підпунктів 1 і 2 частини першої статті 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Кабінет Міністрів України було затверджено Правила надання послуги з постачання теплової енергії та Типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії.
Постановою Кабінету Міністрів України № 1022 від 08.09.2021 внесено зміни до постанови КМУ № 830 від 21.08.2019, які набрали чинності 01 жовтня 2021. Правила надання послуги з постачання теплової енергії і Типових договорів з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджені постановою КМУ №830 від 21.08.2019, викладено в новій редакції.
Так, постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 1022 від 08.09.2021 буди затверджені наступні види типових договорів:
типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем;
типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії;
типовий договір з колективним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії;
типовий колективний договір про надання послуги з постачання теплової енергії;
типовий договір з власником (користувачем) будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії.
Відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 (в редакції постанови КМУ №1022 від 08.09.2021) ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати.
В пункті з п. 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії (в редакції чинній час виникнення спірних правовідносин), зокрема, визначено, що надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
З пропозицією про укладення договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги») може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.
Індивідуальний договір з власником індивідуальних (садибних) житлових будинків вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця такий власник не вчинив дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги (фактичне виконання робіт із відключення будинку).
Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.
Положення цього пункту можуть застосовуватися до відносин, що виникають під час укладання, зміни та припинення договорів про надання послуги, укладених із споживачами у двоквартирних будинках та інших будівлях, за рішенням власників (співвласників) таких будинків (будівель). В такому разі власники, співвласники, користувачі будівлі або приміщень у будівлі, яка не є індивідуальним (садибним) житловим будинком та багатоквартирним будинком, укладають договір про надання комунальних послуг відповідно до частини четвертої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
В частині 4 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зокрема, визначено, що з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.
Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.
Необґрунтована відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає договір в інтересах споживача) від укладання договору є підставою для припинення в односторонньому порядку виконавцем надання відповідної комунальної послуги такому споживачу.
Відмова будь-якої із сторін від укладання запропонованого другою стороною договору не позбавляє її права звернутися з повторною пропозицією про укладання договору в порядку, визначеному цією частиною.
Судом встановлено, що 02 жовтня 2021 Концерн «Міські теплові мережі» оприлюднив на власному офіційному веб-сайті в т.ч. Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що є публічним договором приєднання (за посиланням в мережі Інтернет: http://teploseti.zp.ua, вкладка «Споживачам»).
Відповідне повідомлення про розміщення 02.10.2021 на сайті Концерну «МТМ» публічних договорів опубліковано також на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування – Запорізької міської ради (https://zp.gov.ua/uk, вкладка «Новини», «Всі новини», «Місто», у вільному доступі в мережі Інтернет за посиланням: https://zp.gov.ua/uk/articles/item/10370/ukladannya-publichnih-dogovoriv-z-koncernom-miski-teplovi-merezhi-).
Як зазначалось вище, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Горького (на даний час у зв`язку з перейменуванням - вул. Поштова), буд. 141 заходиться зокрема об`єкт нерухомого майна літ. Е. Власником нежилого приміщення І літ. Е та нежитлового приміщення ІІ літ. Е є Лещина Олена Юріївна; відповідач – ТОВ «ЕСТАЛ» є власником нежилого приміщення ІІІ літ. Е (дата реєстрації права власності 24.11.2024).
Відповідно до наданої позивачем копії рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 120/10 від 02.03.2023 (арк.с. 52), надано дозвіл Лещиній Олені Юріївні та Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕСТАЛ» на відключення нежитлової будівлі по вул. Поштова, 141 м. Запоріжжя від мереж (систем) централізованого опалення. Згідно з Актом від 01.09.2023 вказана будівля була відключена від зовнішніх інженерних систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання). 
Як стверджує позивач у відповіді на відзив, у зв`язку з необранням співвласниками будівлі за вказаною адресою моделей договірних відносин між його співвласниками та Концерном «Міські теплові мережі» з 01.11.2021 був укладений індивідуальний договір №76210731 про надання послуги з постачання теплової енергії, на підставі якого позивач виставив ТОВ «ЕСТАЛ» до оплати рахунки за постачання теплової енергії в період з листопада 2021 року по серпень 2023 року включно. 
Згідно з п.п. 1, 2, 4 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії примірник якого долученийКонцерном «Міські теплові мережі» до позову (арк.с. 13-14), цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуг з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (послуга) індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Даний договір вважається укладеним через 30 днів з моменту розміщення на сайті Концерну «МТМ» http://teploseti.zp.ua. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору), є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунку за надану послугу, факт отримання послуги.
В матеріалах справи містяться копії рахунків за постачання теплової енергії на оплату ТОВ «ЕСТАЛ» наданих послуг за договором № 76210731 від 01.11.2021 за загальний період з листопада 2021 по серпень 2023 включно, адреса надання послуги: вул. Поштова, 141/1. Нарахування здійснено за послуги з постачання теплової енергії (умовно-постійна частина тарифу) та абонентське обслуговування. Загальна сума нарахувань за виставленими рахунками становить 39329,31 грн.
Позивачем також надана в матеріали справи (додана до позовної заяви) Інформація щодо нарахувань за послуги з постачання теплової енергії за договором № 76210731 ТОВ «ЕСТАЛ» за адресою: вул Поштова, 141/1, відповідно до якої обсяги постачання теплової енергії (змінна частина) становлять 0 Гкал на приміщення, нараховано до оплати за постачання теплової енергії (постійна) з урахуванням теплового навантаження та абонентську плату. 
Оскільки будівля, за адресою: вул. Поштова, 141, в якій знаходиться належне відповідачу на праві власності приміщення, є окремо розташованою будівлею, відповідно до вищенаведених положень Правил надання послуги з постачання теплової енергії та приписів ч.4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пропозиція про укладання договору про надання комунальних послуг мала здійснюватись письмово з наданням проекту відповідного договору, складеного згідно з типовим договором з власником (користувачем) будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії.
Відповідних доказів направлення однією з сторін іншій стороні письмової пропозиції з проектом договору позивачем суду не надано. 
При цьому, в матеріалах справи також відсутні докази укладення між Концерном «МТМ» та ТОВ «ЕСТАЛ» договору про надання комунальних послуг до вищезазначеного нежитлового приміщення відповідача до введення в дію Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII.
Доводи позивача про те, що оскільки за адресою: Поштова, 141 розташовано декілька будівель з окремими вводами, з метою ідентифікації споживача (відповідача) в програмі «Збут» ТОВ «ЕСТАЛ» присвоєно додатковий ідентифікатор вул. Поштова, буд. 141/1, суд оцінює критично, з огляду на наступне. 
Як вбачається з рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради «Про затвердження питомих норм річної витрати теплоти на опалення та теплового навантаження на потреби опалення для кожної окремо розташованої будівлі м. Запоріжжя для Концерну «Міські теплові мережі» від 27.08.2021 № 273 (з додатком) (арк.с. 28-30), існує окремий об`єкт нерухомого майна за адресою: вул. Поштова, буд. 141/1, стосовно якого затверджено відповідні питомі норми річних витрат теплоти на опалення 1 кв.м. площі та теплове навантаження. 
У рахунках на оплату за надані послуги, копії яких додані позивачем до позову, відповідачем вказана опалювальна площа 435,6 кв.м, яка відповідає саме площі будівлі за адресою: вул. Поштова, 141/1. 
Крім того, у наданій позивачем інформації щодо нарахувань за послугу з постачання теплової енергії та у виставлених рахунках зазначення (кількість) теплового навантаження на потреби опалення не відповідає нормам теплового навантаження, які затверджені вищевказаним рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради для будівлі за адресою: вул. Поштова, 141, до якої, як стверджує позивач, відповідачу надавались послуги з постачання теплової енергії. 
Отже, позивачем не доведено ані факту укладення договору про надання послуг з постачання теплової енергії ТОВ «ЕСТАЛ», ані факту надання позивачем відповідачу до належного йому на праві власності приміщення за адресою: м. Запоріжжя, вул. Поштова, 141 послуги з постачання теплової енергії за спірний період. 
Щодо інших доводів сторін, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини, практику якого згідно з ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ як джерело права, вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі Руїс Торіха проти Іспанії). 
На підставі усього вищевикладеного, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. 
Витрати зі сплати судового збору відповідно до приписів статті 129 ГПК України покладаються на позивача. 
Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ: 

У задоволенні позову відмовити. 

Рішення складено та підписано 13.01.2026.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України. 

Суддя О.С. Боєва