ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року 
м. Київ
справа № 826/17222/16
провадження № К/990/48105/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Мацедонської В. Е., Радишевської О. Р.
розглянув у порядку письмового провадження у суді касаційної інстанції справу
за позовом ОСОБА_1 до Святошинського районного суду міста Києва, голови Святошинського районного суду міста Києва Ясельського Анатолія Михайловича, Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року, постановленої у складі колегії суддів: головуючого - Ключковича В. Ю., суддів: Беспалова О. О., Вівдиченко Т. Р.
І. Обставини справи
1. У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Святошинського районного суду міста Києва, голови Святошинського районного суду міста Києва Ясельського Анатолія Михайловича, Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві (далі - ТУ ДСА України у місті Києві), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:
1.1. визнати протиправним та скасувати наказ в.о. голови Святошинського районного суду міста Києва Дячука С. І. від 12 жовтня 2016 року № 214/ос «Про відрахування ОСОБА_1 зі штату суддів Святошинського районного суду міста Києва»; 
1.2. поновити позивача на посаді судді Святошинського районного суду міста Києва шляхом зобов`язання голову Святошинського районного суду міста Києва видати відповідний наказ про поновлення позивача у штаті суддів Святошинського районного суду міста Києва з часу відрахування (з 31.10.2016) 
1.3. стягнути з ТУ ДСА України в місті Києві середній заробіток за час вимушеного прогулу.
2. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року у задоволенні позову - відмовлено.
3. Позивач оскаржила вказане судове рішення в апеляційному порядку.
4. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року витребувано із суду першої інстанції адміністративну справу № 826/17222/16.
5. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року наведену апеляційну скаргу залишено без руху та надано апелянту строк у десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків. Скаргу залишено без руху з підстав, передбачених частиною другої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження. Роз`яснити апелянту, що протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
6. Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 10 листопада 2024 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року у зв`язку з визнанням неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, викладених у заяві про поновлення цього строку.
ІІ. Провадження в суді касаційної інстанції
7. Вважаючи ухвалу суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження постановленою із порушенням вимог процесуального закону, позивач подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та направити справу для продовження розгляду.
Така позиція ґрунтується на тому, що суд апеляційної інстанції проігнорував доводи позивача, які зводяться до того, що рішення суду першої інстанції позивач не отримала, водночас в електронному кабінеті позивач незареєстрована. Таким чином, на думку автора касаційної скарги, суд апеляційної інстанції, відмовивши у відкритті апеляційного провадження, не надав належної оцінки поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду, що є порушенням норм процесуального права.
8. Верховний Суд ухвалою від 11 грудня 2025 року відкрив касаційне провадження з підстав, передбачених пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме: предметом касаційного оскарження є ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження, підставою касаційного оскарження є порушення цим судом норм процесуального права. 
ІІІ. Релевантні джерела права й акти їхнього застосування
9. Завданням адміністративного судочинства в силу частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
10. Відповідно до частин першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
11. Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Цим конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.
12. Згідно з частиною першою статті 293 КАС України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
13. Строк на апеляційне оскарження визначений у статті 295 КАС України, відповідно до якої апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:
1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
14. Відповідно до частини другої статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
15. Приписами пункту 4 частини першої статті 299 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
ІV. Оцінка Верховного Суду
16. Отже, вказаною процесуальною нормою встановлено дві обставини, за яких суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження: 
якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження;
якщо наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
17. Варто зазначити, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.
18. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
19. У справі, що розглядається, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року відмовлено, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року залишено без руху з підстав, передбачених частиною другої статті 298 КАС України та надано строк у десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків шляхом подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, або вказати інші підстави для поновлення строку.
Згідно з довідкою про доставку електронного листа від 16 жовтня 2025 року копію ухвали суду надіслано на електронну адресу ОСОБА_1 :  ІНФОРМАЦІЯ_1  (т. 2 а.с. 152).
На виконання вказаної ухвали суду 17 жовтня 2025 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку надіслала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, яке зареєстровано у Шостому апеляційному адміністративному суді 20 жовтня 2025 року.
20. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року.
21. Постановляючи таку ухвалу, апеляційний суд зазначив, що оскаржуване рішення суду першої інстанції винесено 06 червня 2025 року та направлено ОСОБА_1 06 червня 2025 року на поштову адресу: АДРЕСА_1 , що підтверджується супровідним листом про направлення судового рішення (том 2 а.с.87). 
Натомість ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу лише 11 вересня 2025 року, що підтверджується відтиском поштового штемпелю на конверті, тобто за межами 30-ти денного строку на апеляційне оскарження та зареєстрована в суді апеляційної інстанції 16 вересня 2025 року (вх. № А/855/30021/25).
Своєю чергою ОСОБА_1 в апеляційній скарзі заявила клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження і вказала на те, що після ухвалення судового рішення від 06 червня 2025 року його копія не була направлена позивачу в паперовому вигляді на поштову адресу.
Разом з цим позивач зазначила, що лише після повторного звернення (25.08.2025 та 04.09.2025) до суду першої інстанції із заявою про направлення судового рішення від 06 червня 2025 року, ОСОБА_1 отримала оскаржуване рішення лише 09 вересня 2025 року, що підтверджується трекінгом поштового відправлення АТ "Укрпошта" 0610277689505, тому в силу положень пункту 1 частини другої статті 295 КАС України має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, як такого, що пропущений з поважних причин.
22. Однак, суд апеляційної інстанції не погодився з такими доводами апелянта про неотримання копії оскаржуваного судового рішення, оскільки відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, повний текст оскаржуваного рішення суду першої інстанції надіслано судом: 06.06.2025. Зареєстровано: 07.06.2025. Забезпечено надання загального доступу: 09.06.2025.
Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що згідно з частиною першою-другою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону.
При цьому суд апеляційної інстанції наголосив, що копію оскаржуваного рішення було направлено на поштову адресу, яку ОСОБА_1 зазначила і в позовній заяві, і в апеляційній скарзі, а саме: АДРЕСА_1 , що підтверджується конвертом, який повернувся до суду першої інстанції з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (том. 2 а.с.102-108). 
23. З огляду на наведене суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року та залишив апеляційну скаргу без руху.
24. На виконання ухвали суду позивач подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, в якій позивач, серед іншого, зазначила, що факт вручення їй рішення суду першої інстанції у передбачений частиною шостою статті 251 КАС України спосіб, не підтверджений, що, на думку позивача, є поважною причиною пропуску строку на його апеляційне оскарження. 
25. Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції зазначив, що підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений процесуальним законом строк подання апеляційної скарги.
26. Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, суд апеляційної інстанції зазначив, що інших доводів поважності причин пропуску строку позивачем не вказано, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для можливості визнання поважними причин пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження рішення суду. 
27. Водночас матеріали справи свідчать, що позивач з цим позовом звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва у листопаді 2016 року. 
Законом України від 13 грудня 2022 року № 2825-ІХ ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва. 
Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2825-IX (в редакції Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ» від 16 липня 2024 року № 3863-IX, який набрав чинності 26 вересня 2024 року установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. До початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом, крім випадку, передбаченого абзацом четвертим цього пункту. Не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративні справи, які були передані до Київського окружного адміністративного суду та розподілені між суддями до набрання чинності Законом № 3863-ІХ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом. Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом № 3863-ІХ, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 КАС України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.
Таким чином, на підставі пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2825-IX (в редакції Закону № 3863-ІХ) та Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16 вересня 2024 року № 399, проведено автоматизований розподіл адміністративних справ, які нерозглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України та за його результатами справа ця справа передана на розгляд та вирішення Волинському окружному адміністративному суду.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року прийнято справу № 826/17222/16 до свого провадження та вирішено її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
06 червня 2025 року Волинський окружний адміністративний суд ухвалив рішення по суті спору.
28. Наведене свідчить, що у період з листопада 2016 року по грудень 2022 року справа № 826/17222/16 перебувала у провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва, у період з грудня 2022 року по вересень 2024 року - передана Київському окружному адміністративному суду, а з 25 лютого 2025 року прийнята Волинським окружним адміністративним судом до свого провадження й призначена за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, внаслідок чого 06 червня 2025 року розглянута судом по суті спору.
29. Застосування порядку обчислення строку на апеляційне оскарження з моменту проголошення судового рішення є порушенням прав позивача на апеляційне оскарження, якщо він не був присутній під час цього проголошення і про прийняте судове рішення дізнався лише після його отримання.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у справі № 461/5908/18.
30. У справі ж, що розглядається, як установив суд апеляційної інстанції, копію оскаржуваного рішення направлено на поштову адресу, яку ОСОБА_1 зазначила і у позовній заяві, і в апеляційній скарзі, а саме: АДРЕСА_1 , що підтверджується конвертом, який повернувся до суду першої інстанції з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (т.2 а.с.102-108). 
31. Водночас варто зауважити, що в уточненій позовній заяві (т.1 а.с.65) позивач також зазначала й електронну адресу, а саме  ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому Шостий апеляційний адміністративний суд копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху надсилав також позивачу на цю електронну адресу, про що свідчить відповідна довідка про доставку електронного листа (т.2 а.с. 152).
Разом з цим з матеріалів справи висновується, що позивач надіслала на адресу Волинського окружного адміністративного суду звернення (25.08.2025 та 04.09.2025), в яких просила надіслати їй копію судового рішення від 06 червня 2025 року.
При цьому апеляційну скаргу позивач направила через засоби поштового зв`язку 11 вересня 2025 року.
Наведене свідчить, що 25 серпня 2025 року позивач була обізнана про ухвалене судове рішення.
32. Підсумовуючи, варто констатувати про ненадання судом апеляційної інстанції оцінки доводам позивача про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення з урахуванням значного періоду перебування цієї справи у провадженні суду першої інстанції (2016-2025), періоду розгляду цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (25.02.2025-06.06.2025), а також періоду фактичної обізнаності й отримання оскаржуваного судового рішення до дати подання апеляційної скарги.
33. Доступність права на оскарження у зв`язку із пропуском встановленого строку неодноразово була предметом розгляду ЄСПЛ. Так, у своєму рішенні у справі «Скорик проти України» Суд зазначив, що відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачені Конвенцією. Так, повинні враховуватися особливості провадження, що розглядається, у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них. У справі «Зубак проти Хорватії» ЄСПЛ, розглядаючи загальні принципи щодо доступу до судів вищої інстанції та обмеження ratione valoris (компетенція з огляду на цінність), зробив висновок, що стаття 6 Конвенції не зобов`язує Договірні держави створювати апеляційні чи касаційні суди, проте якщо такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6, наприклад, у тій частині, в якій вона гарантує учасникам судового процесу ефективне право на доступ до суду.
Таким чином, ЄСПЛ роз`яснив, що положення ст. 6 Конвенції, включаючи право на доступ до суду, поширюються також на апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення, якщо таке право передбачено національним законодавством. Відповідно, поновлення пропущеного строку на апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення є механізмом забезпечення певної гнучкості та пропорційності при вирішенні питання про допуск скаржника до апеляційного чи касаційного судів.
34. За таких обставин та наведеного правового врегулювання Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
35. Таким чином, касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення - скасуванню із направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду на стадії вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження.
ІV. Судові витрати
36. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, суд не здійснює новий розподіл судових витрат у порядку статті 139 КАС України.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
2. Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року у справі № 826/17222/16 скасувати, а справу направити до цього ж суду для продовження розгляду на стадії вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий М. І. Смокович 
Судді В. Е. Мацедонська
О. Р. Радишевська