Справа № 420/33066/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючої судді - Бойко О.Я.,
за участі: 
секретаря судового засідання - Петрової Д.А.;
представниці позивача - Леонової О.;
представника відповідача - Малюченка А.С..
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ «ОДЕСА» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень, вирішив адміністративний позов задовольнити. 

І. Суть спору:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовною заявою позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ «ОДЕСА», до відповідача, Головного управління ДПС в Одеській області, у якій позивач просить суд:

визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 26.06.2025, винесені на підставі акту перевірки від 03.06.2025 №27428/15-32-07-01-14 :

- №32896/15-32-07-01-19;
- №32892/15-32-07-01-19;
- №32889/15-32-07-01-19;
- №32766/15-32-23-02-19;
- №32765/15-32-23-02-19;
- №32901/15-32-07-01-19;
- №32897/15-32-07-01-19;
- №32763/15-32-23-02-19;
- №32767/15-32-23-01;
- №32768/15-32-23-01;
- №32769/15-32-23-01.

ІІ. Аргументи сторін
(а) Позиція позивача

Позивач вважає спірні податкові повідомлення - рішення протиправними та такими, що належать до скасування. Зокрема позивач не погоджується з висновком податкового органу про заниження податку на прибуток. Він зазначає, що відповідач безпідставно вважає неналежне підтвердження витрат по взаємовідносинам з контрагентами в періоді, що перевірявся. Позивач стверджує, що господарські операції з контрагентами ПП "СПМК-7", ТОВ "Укрконстракшн проджект" та ТОВ "ЧОРНОМОРГІДРОБУД" є реальними, підтверджуються належним чином оформленими первинними документами , а висновки податкового органу ґрунтуються на припущеннях щодо недостатності трудових ресурсів, відсутності основних засобів. Сама по собі податкова інформація, на яку посилається податковий орган, не доводить та не може свідчити про наявність податкових правопорушень.

Позивач посилається також на некоректність розрахунків, на те, що відповідач здійснив перевірку в т.ч. періоду, який не мав права перевіряти, застосував штрафні санкції з порушенням строку давності. 

Позивач звертає увагу на безпідставність проведення перевірки з питань трансфертного ціноутворення та контрольованих операцій межах документальної планової перевірки, а також на порушення порядку проведення, оскільки перевірка вказаних питань проводиться тільки в позаплановому порядку. Вказує на існуюче в податковому законодавстві звільнення від штрафних санкцій за порушення, пов`язані з трансфертним ціноутворенням. 

Крім того, позивач наголошує на протиправному включенні його до плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків та відповідно призначення щодо нього планової документальної перевірки. На думку позивача, для цього відсутні підстави, визначені Податковим кодексом України та Порядком формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 524 від 02.06.2015.

(б) Позиція відповідача

Відповідач надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому заперечував проти позовних вимог, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити. Відповідач стверджував про законність прийнятих ним рішень.

Зокрема в обґрунтування своїх заперечень зазначав про нереальність господарських операцій з контрагентами позивача в періоді, що перевірявся. 

Так, аналіз діяльності контрагентів позивача ПП "СПМК-7", ТОВ "Укрконстракшн проджект" та ТОВ "ЧОРНОМОРГІДРОБУД" свідчить про неможливість виконання заявлених обсягів робіт. Вказані контрагенти мають ознаки ризиковості, мінімальний статутний капітал та відсутність основних засобів, дефіцит трудових ресурсів. 

Відповідач вказував на внесення змін до Податкового кодексу України на час проведення перевірки, якими було скасовано мораторій на проведення податкових перевірок та застосування штрафних санкцій. 

Також відповідач вказував, що позивач не провів коригування фінансового результату на 30% вартості послуг, реалізованих на адресу нерезидентів, що призвело до заниження об`єкта оподаткування податком на прибуток.

Крім того, перевіркою встановлено неподання звіту про контрольовані операції за 2021 рік щодо контрагентів "flydubai" (ОАЕ) та "Ryanair" (Ірландія), а також повідомлення про участь у МГК. Позивач не надав належним чином завірені довідки про резидентство компаній з Іспанії, США та Бельгії за відповідні періоди.

Відповідач наголошує, що він не здійснював перевірку питання дотримання принципу “витягнутої руки”, натомість в порядку планової перевірки податковий орган мав право перевірити дотримання платником податків вимог своєчасності подання звіту про контрольовані операції. Відповідно відповідач правомірно застосував строк давності проведення перевірки - 2555 днів, якого дотримався, що спростовує доводи позивача про порушення строку давності. 

Відповідач вважає, що в нього були законні підстави для включення підприємства позивача до плану-графіка податкових перевірок на підставі розрахунку ризиків несплати податків , який був автоматично здійснений засобами інформаційно-комунікаційної системи. 

Також відповідач посилається на зміни в податковому законодавстві, якими було скасовано незастосування штрафних санкцій у зв`язку з COVID обмеженням, а також запровадження спеціального порядок проведення перевірок та застосування штрафних санкцій на час воєнного стану. Вказував на недоведеність позивачем факту існування в нього обставин, які звільняють його від проведення податкових перевірок та застосування фінансових санкцій до закінчення воєнного стану.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

06.10.2025 суд ухвалив відкрити загальне позовне провадження та призначив дату підготовчого судового засідання. 

31.10.2025 суд ухвалив продовжити підготовче провадження до 90 днів.

27.11.2025 суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті.

13.01.2026 суд ухвалив перейти до стадії ухвалення судового рішення.

26.01.2026 суд проголосив вступну та резолютивну частину рішення.

IV. Обставини, встановлені судом

05.12.2024 відповідач видав наказ №12543-п про проведення документальної планової виїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2017 по 30.09.2024 роки. В наказі зазначено, що перевірка проводиться відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 77.1. ст. 77 ПК України. 

Відповідач проінформував позивача про проведення перевірки рекомендованим листом від 05.12.2024 №1303/КПР/15-32-07-01 з повідомленням про вручення 06.12.2024 року № 6504416883750.

Позивач повідомив відповідача листом від 20.12.2024 у порядку з п.44.5 ст. 44 Податкового кодексу України про факт втрати документів первинного бухгалтерського обліку підприємства, яка встановлена при проведенні інвентаризації документації підприємства, у зв`язку з проведенням бойових дій на території України, запровадженням військового стану та закритим повітряним простором України, що унеможливлює проведення його діяльності. 

23.12.2024 відповідач склав акт «Про неможливість проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ «ОДЕСА» (код ЄДРПОУ 37947040) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2017 по 30.09.2024». 

Після закінчення терміну на відновлення документів, перевірку розпочато 24.03.2025. Перевірка проводилась з 24.03.2025 по 10.04.2025. Термін перевірки продовжувався відповідно до наказу про продовження терміну проведення перевірки від 01.04.2025 № 3572-п. 

За результатами проведеної перевірки відповідач склав акт від 17.04.2025 №18097/15-32-07- 01-14 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ «ОДЕСА» (код ЄДРПОУ 37947040)» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2017 по 30.09.2024.

Позивач надав заперечення на акт планової документальної перевірки. 

03.06.2025 відповідач склав акт про результати планової виїзної документальної перевірки з питань, що стали предметом оскарження висновків акту планової виїзної документальної перевірки від 17.04.2025.

За результатами проведеної перевірки відповідач встановив такі порушення:

1.пп.44.1, п.44.2 ст.44, п.п.134.1.1 п.134, п.п.140.5.4, п.п.140.5.5-1 п.140.5 ст.140 ПК України; п.2 ст.3, п.5 ст.9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, п.4, п.5, п.6,п.7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 “Витрати”, Інструкції про застосування плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій (зі змінами), в результаті якого встановлено заниження податку на прибуток в загальній сумі 668 054 грн., в т.ч. по податкових періодах:

2018 заниження в сумі 42 856 грн. в т.ч. за І квартал 2018 року
2019 заниження в сумі 625 118 грн.
зменшено від`ємне значення об`єкту оподатквання з податку на прибуток станом на 30.09.2024 в сумі 290 297 грн.

2.пп.44.1 ст.44, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.198.1, п. 198.3 ст.198 ПК України, п.1,п.2 ст.9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, п.2.1, п.2.4, п.2.7 Положення про документальне забезпечення запасів у бухгалтерсьокму обліку, затвредженого наказом Міністертсва фінансів України відж 24.05.1995 №88 , в результаті якого встановлено заниження податкового зобов`язання з ПДВ до сплати всього в загальній сумі 34 075 831 грн. , в т.ч. по періодам:

липень 2020 -163 711 грн.
серпень 2020 - 348 797 грн.
вересень 2020 - 1 093 392 грн.
жовтень 2020 - 78 321 грн.
листопад 2020 - 2 206 891 грн.
грудень 2020 - 4 710 757 грн.
січень 2021 - 1 068 381 грн.
лютий 2021 - 8 585 521 грн.
березень 2021 - 5699 107 грн.
березень 2022 - 995 821 грн.
квітень 2022 - 2 174 235 грн.
травень 2022 - 989 476 грн.
червень 2022 - 388 901 грн.
липень 2022 - 910 360 грн.
серпень 2022 - 955 622 грн.
вересень 2022 - 1 101 234 грн.
жовтень 2022 - 945 736 грн.
листопад 2022 - 935 279 грн.
грудень 2022 - 706 289 грн. 

завищення суми від`ємного значення податкової декларації з податку на додану вартість, що переноситься до складу податкового кредиту настпуного місяці в загальній сумі - 12 241 706 грн., в т.ч. за вересень 2024 - 12 241 706 грн. та завищення від`ємного значення з ПДВ, заявленого до відшкодування на розрахунковий рахунок в банку платника податку на загальну суму 8 287 255 грн., в т.ч. по періодах:

лютий 2020 - 1 762 142 грн.
березень 2020 - 2 121 375 грн.
квітень 2020 - 1 419 824 грн.
травень 2020 - 556 015 грн.
червень 2020 - 385 295 грн.
липень 2020 - 639 269 грн.
березень 2021 - 1 403 335 грн.

3) п. 103.2, п.103.4 ст.103, пп.141.4.2 ст.141 ПК України в частині неутримання та неперерахування до бюджету податку за ставкою 15% від суми сплаченого доходу нерезиденту, в результаті чого занижено податок з доходу нерезидентові в сумі - 320 182 грн. в т.ч. І кв. 2019 - 9 968 грн., півріччя 2019 - 20 921 грн., три квартали 2019 - 20 921 грн., 2019 рік - 20 921 грн., І кв. 2020 - 50 578 грн., півріччя 2020 - 50 578 грн., три квартали 2020 - 50 578 грн., 2020 - 63 401 грн., І кв. 2021 - 18 548 грн., півріччя 2021 - 41 815 грн., три квартали 2021- 98 356 грн., 2021 - 214 119 грн. І кв. 2022 - 21 741 грн. півріччя 2022 - 21 741 грн., три квартали 2022 - 21 741 грн., 2022 - 21 741 грн.

4) пп.16.1.3 ст.16; п.103.9 ст.103 ПК України, наказу Міністерства фінансів України “Про затвердження форми податкової декларації з податку на прибуток підприємства” № 897 від 20.10.2015 в частині неподання додатків ПН до податкової деклрації на прибуток підприємства за І кв. 2018 року, півріччя 2018 року, І кв. 2019 року, півріччя 2019 року, три квартали 2019 року , 2019 рік, І кв. 2020 року, півріччя 2020 року, три квартали 2020 року, 2020 рік, І кв. 2021 року, півріччя 2021 року, три квартали 2021 року, 2021 рік, І кв. 2022 року, півріччя 2022 року, три квартали 2022 року, 2022 рік.

5) п.п.39.4.2 ст. 39 ПК України в частині неподання до ДПС України звіту про контрольовані операції за 2021 рік.

6) п.п.39.4.2 ст.39 ПК України в частині неподання до ДПС України повідомлення про участь у міжнародній групі компаній за 2021 рік.

7). п.п.39.4.2.1 ст. 39 ПК України в результаті чого встановлений факт невключення до поданого звіту про контрольовані операції за 2019 рік інформації про всі здійснені протягом звітного періоду контрольовані операції на загальну суму 518 648, 75 грн. 

8) розділу ІІ ст.9 , п.8 ст.6 п.2 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” за період ІІ,ІІІ, IV кв. 2023 року, за І,ІІ,ІІІ кв. 2024, внаслідок чого нараховані в автоматичному режимі штрафні санкції в сумі 193 060, 50 грн. та пеня 40 597,57 грн., які підлягають сплаті.

26.06.2025 відповідач на підставі висновків перевірки прийняв податкові повідомлення – рішення №32896/15-32-07-01-19, №32892/15-32-07-01-19, №32889/15-32-07-01-19, №32901/15-32- 07-01-19, №32897/15-32-07-01-19, №32765/15-32-23-02-19, №32766/15-32-23-02-19, №32763/15-32-23-02-19, №32767/15-32-23-01, №32768/15-32-23-01, №32769/15-32-23-01. 

Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями – рішеннями, позивач звернувся зі скаргою від 09.07.2025 до Державної податкової служби України.

08.09.2025 Державна податкова служба України за результатом розгляду скарги прийняла рішення, яким скаргу залишила без задоволення, а прийняті податкові повідомлення – рішення без змін.

V. Джерела права та висновки суду.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до задоволення. 

Свій висновок суд вмотивовує наступним чином.

Щодо податкових повідомлень-рішень від 26.06.2025 №32901/15-32-07-01-19, №32892/15-32-07-01-19, №32889/15-32-07-01-19, №32896/15-32-07-01-19, №32897/15-32- 07-01-19 суд зазначає наступне.

Вказані спірні рішення були винесені, як вказує відповідач, на порушення позивачем вимог п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, ч.1, 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". 

Відповідач стверджує, що позивач сформував податковий кредит з ПДВ з вартості робіт, послуг, придбання яких не підтверджено належним чином оформленими первинними документами та існуючою податковою інформацію щодо постачальників цих робіт, послуг, у результаті чого перевіркою встановлено завищення податкового кредиту на 54 579 833,98 грн. за березень 2019 року - грудень 2020 року. 

Податковий орган зробив вказані висновки з аналізу взаємовідносин позвача з контрагентами-постачальниками ТОВ "Укрконстракшн проджект", ПП "СПМК-7", ТОВ "ЧОРНОМОРГІДРОБУД” по взаємовідносинам з якими позивач сформував податковий кредит. Відповідач вважає, що ці контрагенти не мали змоги виконати роботи за актами виконаних робіт без залучення субпідрядних організацій з використанням людино/годин. У них була відсутня можливість виконання всіх робіт у періоді, що перевірявся, наявними трудовими і виробничими ресурсами та через відповідність їх критеріям ризиковості платника податку. Тому надані до перевірки первинні документи складені виключно для податкової вигоди та не можуть за суттю вважатися первинними документами для підтвердження даних податкового обліку. 

Таким чином, на думку відповідача, позивач в порушення п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, ч.2 ст.3, п.5 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", включив витрати, які не підтверджені документально первинними документами, що призвело до завищення витрат.

До вказаних правовідносин суд застосовує такі норми права.

Відповідно до п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України : “ Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту”.
Згідно з п. 44.2. цієї статті: “Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування”.
Відповідно до пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України : “Об`єктом оподаткуванн податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу”.
Відповідно до п. 198.1 ст. 198ПК України: “До податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного капіталу та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Згідно з п. 198.2 ст.198 ПК України: “Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
дата списання коштів з рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг на оплату товарів/послуг, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата списання електронних грошей платника податків як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець постачальника;
дата отримання платником податку товарів/послуг.
Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Датою збільшення податкового кредиту лізингоодержувача (орендаря) для операцій з фінансового лізингу (фінансової оренди) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу (фінансової оренди) таким лізингоодержувачем (орендарем).
Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).
Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.
Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України: “Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи;
ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні засоби почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду”.
Пункт 135.1 ст. 135 ПК України визначає що базою оподакування податком на прибуток підприємств є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно з ст.134 ПК України з урахуванням положень цього Кодексу.
Звертаючись до фактів цієї справи, суд встановив, що позивач, у періоді, що перевірявся, мав взаємовідносини:
з ПП “СПМК-7” відповідно до договорів підряду від 04.03.2019; від 15.03.2019, від 08.10.2012 по отриманню послуг по підрізці дерев , прочистці зливної каналізації, по виконанню робіт по благоустрою території на об`єктах аеропорта;
з ТОВ “УКРКОНСТРАКШН ПРОДЖЕКТ” за договорами підряду від 18.11.2019, 05.12.2019 про надання послуг по прочистці господарсько-побутової та зливної каналізацій на об`єктах аеропорту;
з ТОВ “ЧОРНОМОРГІДРОБУД” договори підряду про надання послуг з будівельно-монтажних робіт.
Під час перевірки аналізувались первинні документи позивача по взаємовідносинах із ПП "СПМК-7", ТОВ "ЧОРНОМОРГІДРОБУД", ТОВ "УКРКОНСТРАКШН ПРОДЖЕКТ" за періоди березень 2019 року, липень 2019 року, серпень 2019 року, грудень 2019 року, січень 2020 року, лютий 2020 року, липень 2020 року, жовтень 2020 року, листопад 2020 року, грудень 2020 року. 
Як на підставу для висновку про нереальність господарських операцій, відповідач вказує на аналіз зібраної податкової інформації з інформаційно-аналітичних систем ДПС (ІКС "Податковий блок", Єдиний реєстр податкових накладних) .

Сторони не заперечують та матеріалами справи підтверджується, що до перевірки позивач надав по взаємовідносинам з вказаними контрагентами договори поставки, акти виконаних робіт, податкові накладні, банківські виписки, платіжні доручення. 
Відповідач не заперечував тієї обставини, а також матеріалами справи підтверджується відсутність відпрацювання вищезазначених контрагентів позивача шляхом надіслання останнім запитів, про ініціювання звірок відносно документально оформлених господраських операцій, про ініціювання перевірок вказаних контрагентів або про наявність вироку суду у кримінальній справі, з якого вбачається ухилення відповідних платників податків від сплати податків або ведення фіктивної господарської діяльності.
В обґрунтування зробленого висновку щодо заниження податку на прибуток, відповідач посилається виключно на аналіз податкової інформації щодо діяльності контрагентів підприємства.
Верховний Суду у своїх постановах, зокрема від 12.06.2018 року у справі № 826/16272/13-а; від 11.06.2020 року у справі №824/54/16-а; від 12.05.2020 року у справі №813/8791/14 зробив висновок, що податкова інформація сама по собі не доводить та не може свідчити про наявність податкових правопорушень, на які посилається контролюючий орган. 
Відповідно до правових висновків, сформованих Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат чи податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженості дій між ними. 
З огляду на викладене, суд вважає, що формування позивачем податкового кредиту не може ставитися у пряму залежність від дотримання податкової дисципліни третіми особами.
Як вже суд зазначив, на підтвердження господарських операцій між позивачем з контрагентами ПП «СПМК-7», ТОВ «ЧОРНОМОРГІДРОБУД», ТОВ «УКРКОНСТРАКШН ПРОДЖЕКТ» в матеріалах справи містяться належним чином оформлені первинні документи, які були відображені у бухгалтерській та податковій звітності та надані податковому органу при перевірці, які у їх сукупності свідчать про фактичний рух активів. Також суд звертає увагу, що господарські операції, з огляду на предмети укладених договорів із вказаними контрагентами, з урахуванням основного виду діяльності позивача (обслуговування авіаційного простору) повністю відповідають його діловій меті. Позивачем до позову долучені підтвердження включення до податкового кредиту по податковим накладним контрагентів, здійснення відповідних оплат контрагентам – виконавцям, а аткож банківські виписки або акти виконаних робіт контрагентів виконавців, які оглядались податковим органом під час перевірки. 
У відзиві представник відповідача посилається на прийняття рішення про відповідність платника податку на додану вартість ПП «СПМК-7» критеріям ризиковості платника податку від 10.01.2021 №1313.
Проте суд звертає увагу , що зазначене рішення прийнято у січні 2021, тоді, як під сумнів ставляться взаємовідносини зазначеного контрагента з позивачем у періоді, що передував прийняттю вказаного рішення а саме, у грудні 2019.
Також рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку ТОВ «УКРКОНСТРАКШН ПРОДЖЕКТ» №80011 датується 08.09.2020, рішення про відповідність зазначеного платника податків на додану вартість критеріям ризиковості платника податку від №37650 датується 29.07.2022. Зазначені рішення прийняті у вересні 2020 та липні 2022, тоді, як під сумнів ставляться взаємовідносини зазначених контрагентів з позивачем у періоді, що передував їх прийняттю, а саме, у грудні 2019.
Представник відповідача у відзиві на позов звертає увагу, що Комісією регіонального рівня відповідно до п.6 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1165, у зв`язку з встановленням операцій з придбання робіт у суб`єктів господарювання з ознаками ризиковості (п.8 Критеріїв ризиковості платника податку) прийнято рішення про відповідність платника податку на додану вартість ТОВ «ЧОРНОМОРГІДРОБУД» критеріям ризиковості платника податку від 30.12.2021 № 141880. Отже, у періоді березня 2019 року - грудня 2020 року, який аналізувався перевіряючими під час перевірки, вищезазначені контрагенти позивача не мали статусу суб`єктів господарювання з ознаками ризиковості.
Крім того, з урахуванням п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 ПКУ. Сторони не заперечували проти того факту, що підприємство позивача відносило до податкового кредиту суми ПДВ, які підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними. Однак, відзив не містить жодного аргументу, який би спростував право позивача на відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок у банку платника. Відповідач не посилався на ту обставину та відповідно не доводив, що податковий орган не надсилав підприємству позивача відмову у відшкодуванні ПДВ, і відповідний ПДВ у розмірі 8 287 255,00 фактично був відшкодований органом ДПС на розрахунковий рахунок підприємства. Вказані обставини свідчать про суперечливість позиції податкового органу та недоведеність з боку відповідача нереальності здійснення господарських операцій із зазначеними вище контрагентами. 
Також суд вважає необхідним зазначити, зокрема, щодо спірного податкового повідомлення-рішення №32897/15-32-07-01-19 від 26.06.2025. Позивач у позові посилався на безпідставність здійсненого розрахунку недоплати у четвертому кварталі 2018 року у розмірі 2 372,00 грн. Суд з цього приводу зазначає, що в розрахунку, доданому до вказаного спірного податкового повідомлення-рішення у четвертому кварталі фігурує сума недоплати у розмірі 2 372,00 грн. З огляду на матеріали справи відсутнє обґрунтування вказаної суми, так само ні в заявах по суті, ні в судовому засіданні відповідач не довів підстави здійснення вказаного нарахування та не спростував аргументи позивача. 

Таким чином, розрахунок штрафу, до податкового повідомлення-рішення №32897/15-32-07- 01-19 від 26.06.2025, є некоректним. 

Щодо податкових повідомлень-рішень від 26.06.2025 №32767/15-32-23-01; №32768/15-32-23-01; №32769/15-32-23-01.

Вказані податкові повідомлення-рішення були винесені на підставі висновків податкового органу про порушення законодавства про трансфертне ціноутворення. Зокрема, п.п.39.4.2 п.39.4 ст.39 ПК України в частині неподання до ДПС України звіту про контрольовані операції за 2021 рік, неповідомлення про участь у міжнародній групі компаній за 2021 рік. Внаслідок чого податковий орган встановив факт невключення до податкового звіту про контрольовані операції за 2019 рік інформації про всі здійснені протягом звітного періоду контрольованих операцій на загальну суму 518 648, 75 грн. 

Вказані висновки податковий орган зробив на підставі аналізу господарських операцій позивача у 2021 році з нерезидентом "Dubai Aviation Corporation trading as flydubai" (Об`єднані Арабські Емірати); "Ryanair Designated Activity Company (Ryanair DAC)".

Відповідно до п.п.39.4.2. ПК України платники податків, які у звітному році здійснювали контрольовані операції, зобов`язані подавати до 1 жовтня року, що настає за звітним, звіт про контрольовані операції.

Позивач зазначає, що проведення перевірки про порушення законодавства про трансфертне ціноутворення відповідач протиправно здійснив в порядку планової виїзної документальної перевірки, в той час як податкове законодавство визначає проведення цих перевірок в інший спосіб - шляхом проведення позапланових перевірок.

В свою чергу, порядок проведення позапланових документальних перевірок регулюється ст.78 ПК України. 

Зокрема, відповідно до пп.78.1.2, 78.1.14-78.1.16 цієї статті підставою для проведення позапланової документальної перевірки є неподання платником податків в установлений законом строк розрахунків, звітності для податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, якщо їх подання передбачено законом.78.1.15.; неподання платником податків або подання з порушенням вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу звіту про контрольовані операції, повідомлення про участь у міжнародній групі компаній, звіту в розрізі країн міжнародної групи компаній, глобальної документації (майстер-файлу) та/або документації з трансфертного ціноутворення. У такому разі перевірка проводиться виключно з питань контролю трансфертного ціноутворення.

Відповідно до приписів п.4 розділу І Порядку формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків, затвердженого наказом міністерства фінансів України від 02.06.2015 №524, при відборі платника податків до плану-графіка відповідно до вимог статті 77 розділу II Кодексу необхідним є врахування також вимог пункту 77.3 статті 77 розділу II Кодексу в частині заборони проведення документальної планової перевірки за окремими видами зобов`язань перед бюджетами, крім правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податків, зборів та єдиного внеску при виплаті (нарахуванні) доходів фізичним особам, податку на доходи фізичних осіб та зобов`язань за бюджетними позиками і кредитами, що гарантовані бюджетними коштами.

Відповідач проігнорував приписи п.77.3 ст.77 ПКУ, відповідно до яких забороняється проведення документальної планової перевірки за окремими видами зобов`язань перед бюджетами, крім правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати митних платежів, податків, зборів та єдиного внеску при виплаті (нарахуванні) доходів фізичним особам, податку з доходів фізичних осіб та зобов`язань за бюджетними позиками і кредитами, що гарантовані бюджетними коштами.

Підпунктом 39.4 статті 39 Податкового кодексу України визначено вимоги щодо складення та подання звітності з трансфертного ціноутворення.

Саме відповідно до п.п.78.1.15 п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється у разі неподання платником податків або подання з порушенням вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу звіту про контрольовані операції, повідомлення про участь у міжнародній групі компаній, звіту в розрізі країн міжнародної групи компаній, глобальної документації (майстер-файлу) та/або документації з трансфертного ціноутворення. 

З огляду на направлення на перевірку від 15.12.2024 згідно з планом-графіком, затвердженим ДПС України на 2024 рік, документальна планова виїзна перевірка була проведена на підставі п.20.1.4 п.20.1 ст. 20 , п. 77.1, 77.4 ст.77 ПК України. 

В свою чергу, пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України регулює право контролюючого органу проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Підпункт 77.1, п.77.4 ст.77 ПК України приділяє увагу порядку проведення планових документальних перевірок зазначаючи, що такі перевірки мають бути включені в план-графік на підставі оформленого наказу. 

Згідно з абзацем четвертим п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України не може бути предметом планової документальної перевірки питання дотримання платником податків принципу «витягнутої руки», крім випадків перевірки дотримання платником податків вимог підпунктів 140.5.4, 140.5.51, 140.5.6 п. 140.5 ст. 140 ПКУ. 

Суд з огляду на матеріали справи, звертає увагу, що ні в повідомленні, ні в наказі на перевірку, ні в направленні відповідач не посилається на існування підстав для позапланової перевірки з питань трансфертного ціноутворення та контрольованих операцій. Вказіні документи не містять посилань на приписи 78.1, 39, 39-2 ПКУ. 

Таким чином, суд погоджується з аргументами позивача, що перевірка питання трансфертного ціноутворення (перевірка операції) відповідно до ст. 39 і ст. 39-2 ПКУ ГУ ДПС в Одеській області не ініціювалась, однак фактично була проведена. Відтак - відповідач протиправно здійснив контроль за трансфертним ціноутворенням в межах проведеної документальної планової перевірки, а не шляхом ініціювання та проведення позапланової перевірки, як того вимагають процитовані вище норми податкового законодавства.

Суд відхиляє аргументи відповідача про те, що він під час планової перевірки не здійснював перевірку питання дотримання принципу “витягнутої руки”, натомість перевіряв дотримання платником податків вимог податкового законодавства (своєчасності подання) звіту про контрольовані операції.

Так, відповідно до пп.39.5.1.2 п.39.1 ст. 39 ПК України: “39.5.1.2. У разі, якщо контролюючий орган під час виконання функцій податкового контролю виявив факти проведення платником податків контрольованих операцій, звіт про які відповідно до підпункту 39.4.2 пункту 39.4 цієї статті не подано, він надсилає повідомлення про виявлені контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Повідомлення надсилається засобами електронного зв`язку не пізніше 5 робочих днів із дня виявлення таких операцій.

Днем виявлення контролюючим органом фактів проведення платником податків контрольованих операцій, звіт про які відповідно до підпункту 39.4.2 пункту 39.4 цієї статті не подано, є дата складання акта документальної перевірки, в якому зафіксовано такий факт”.
З аналізу процитованих норм права випливає, що у висновку документальної перевірки фіксується факт проведення платником податків контрольованої операції, звіт про які не був поданий. Фіксація факту відповідно до п.78.1.15 ПК України є підставою для призначення і проведення позапланової виїзної перевірки. Вказане свідчить, що у відповідача за наслідками проведення планової перевірки було право тільки на фіксацію факту проведення контрольованих операцій. 
На підставі викладеного суд робить висновок про протиправність повідомлень-рішень від 26.06.2025 №32767/15-32-23-01; №32768/15-32-23-01; №32769/15-32-23-01.
Щодо аргументів позивача про існування мораторію на проведення податкової перевірки стосовно порушень пов`язаних з трансфертним ціноутворенням в період воєнного часу та особливостей застосування штрафних санкцій суд зазначає наступне. 

Позивач в позовній заяві, обґрунтовуючи вказаний аргумент, посилається на Закон України “Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо сприяння відновленню енергетичної інфраструктури України” від 13.12.2022 №2836-ІХ.

Суд зазначає, що 08.12.2023 набрав чинності Закон України від 09 листопада 2023 року № 3453-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо скасування мораторію на проведення податкових перевірок» (далі – Закон № 3453)
Законом № 3453 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України доповнено, зокрема п.п. 69.35 прим.1, який встановлює винятки, на які тимчасово поширюється дія мораторію. До перелічених в п.п.69.35. прим.1 дозволених винятків під час виникнення спірних правовідносин не були включенні перевірки з питань трансфертного ціноутворення.
Також суд погоджується з позицією відповідача про те, що на період дії воєнного стану, починаючи з 27.05.2022, превілюють норми в частині звільнення від відповідальності за несвоєчасне виконання платником податків податкових обов`язків у випадках та за умов, передбачених пунктом 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, а тому п. 52-1  цього підрозділу не застосовується.
Так, відповідно до п. 52 прим. 1 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями (далі – ПКУ) за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються. Поряд з цим, п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» ПКУ передбачено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» ПКУ.
03.01.2023 набрав чинності Закон України від 13.12.2022 № 2836-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо сприяння відновленню енергетичної інфраструктури України» (далі – Закон №2836). Відповідно змінам до ПК України, зокрема, підпункт 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України викладено у новій редакції. Отже, підпунктом 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України передбачені окремі особливості щодо платників податків, у яких відсутня можливість своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності та/або документів (повідомлень), у тому числі передбачених статтями 39 і 39.2, пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні. 
Також, підпунктом 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України передбачено, що платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, зокрема щодо подання звітності, у тому числі передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, за звітні (податкові) періоди - 2021 рік (для звітності, що подається за річний звітний (податковий) період), граничний термін подання якої припадає на період починаючи з 24 лютого до 1 червня 2022 року, за умови подання такої звітності до контролюючого органу не пізніше 20 липня 2022 року, тощо. Та у разі звільнення платника податків від відповідальності з підстав, визначених абзацами четвертим - восьмим цього підпункту, податкові повідомлення-рішення, якими були визначені йому штрафні (фінансові) санкції та/або пеня за несвоєчасне виконання податкових обов`язків, вважаються скасованими (відкликаними) з дня набрання чинності Законом №2836. При цьому, вимогами п.п. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 ПК України, встановлено, що платники податків, які у звітному році здійснювали контрольовані операції, зобов`язані подавати до 1 жовтня року, що настає за звітним, звіт про контрольовані операції та повідомлення про участь у міжнародній групі компаній.
Таким чином, останній день строку подання звіту про контрольовані операції та повідомлення про участь у міжнародній групі компаній за 2021 рік припадає на 30.09.2022. Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, та переліків документів, затверджено наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2022 № 225 (набув чинності 06.09.2022, далі - Порядок №225). Так, Порядком №225 передбачено, що платники податків, якими не буде подано у визначені строки заяви у довільний формі та відповідні документи (копії документів), що підтверджують неможливість виконання податкового обов`язку або щодо яких контролюючим органом буде прийнято вмотивоване рішення щодо можливості своєчасного виконання свого податкового обов`язку, будуть вважатися такими, що мають можливість своєчасно виконати податкові обов`язки у терміни, визначені ПК України або іншим законодавством, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи. Водночас слід відзначити, що впродовж судового розгляду справи відстуні докази подання заяви про неможливість виконання податкового обов`язку, відповідно контролюючим органом не приймались рішення щодо неможливості виконання позивачем податкового обов`язку стосовно подання звітності з питань трансфертного ціноутворення - звіту про контрольовані операції, повідомлення про участь у міжнародній групі компаній за 2021 рік.
Разом з тим, з урахуванням висновку суду про те, що відповідач безпідставно здійснив перевірку питань трансферного ціноутворення в межах виїзної документальної планової перевірки, а не шляхом ініціювання та проведення позапланової перевірки, як того вимагають приписи чинного законодавства, суд робить висновок про протиправність та скасування зазначених податкових повідомлень-рішень. 
Крім того, в позові позивач посилається на те, що обираючи період для перевірки з 01.10.2017 по 30.09.2024, відповідач порушив строки давності та безпідставно перевірив період з 01.10.2017 по 14.02.2019. 

Відповідач наголошує на тому, що він з урахуванням змін до підрозділу 10 розділу ХХ “Перехідних положень” ПК України дотримався строків давності проведення перевірки. 

Відповідно до приписів ст.102 Податкового кодексу України, орган ДПС має право: провести перевірку самостійно визначити суму грошового зобов`язання (донарахувати податкові зобов`язання /накласти штрафи) не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до ст.39 і 39-2, застосування вимог пункту 141.4 ст.141 цього Кодексу) що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. 

Законом України від 17 березня 2020 року № 533-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» (набрав чинності 18 березня 2020 року) підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнено, зокрема, пунктом 52-2, яким, серед іншого, встановлено, що на період з 18 березня по 31 травня 2020 року зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.
В подальшому процитована норма пункту 52-2 Підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України змінена Законом України від 13 травня 2020 року № 591-IX, а саме:
слова та цифри «по 31 травня 2020 року» замінено цифрами та словами «по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19)».
До завершення карантину Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан, який на підставі Указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжувався та триває.
З метою реалізації необхідних заходів щодо підтримки військових і правоохоронних підрозділів у відбитті збройного нападу російської федерації та забезпечення прав і обов`язків платників податків Верховна Рада прийняла Закон України від 3 березня 2022 року №2118-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану», який набрав чинності 7 березня 2022 року (далі - Закон № 2118-IX).
Законом № 2118-IX підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнений пунктом 69, зокрема підпунктом 69.9 установлено, що для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
12 травня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2260-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» (далі - Закон № 2260-IX, набрав чинності 27 травня 2022 року), який зупинив дію пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України на період дії воєнного, надзвичайного стану, а також доповнив статтю 102 пунктом 102.9 такого змісту: « 102.9. На період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи».
Законом України від 03 листопада 2022 року № 2719-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законів України щодо приватизації державного і комунального майна, яке перебуває у податковій заставі, та забезпечення адміністрування погашення податкового боргу» (набрав чинності 25 листопада 2022 року) пункт 69.9 доповнено абзацом п`ятим, за змістом якого для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім, зокрема, строків здійснення заходів з погашення податкового боргу платників податків - суб`єктів господарювання, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки, передбачені статтями 59-60, 87-101 цього Кодексу, та/або визначення грошових зобов`язань згідно із статтею 116 цього Кодексу.
В подальшому Закон України від 30 червня 2023 року № 3219-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану» (набрав чинності 01 серпня 2023 року) відновив перебіг всіх податкових строків з 1 серпня 2023 року. Тобто з цього дня 1095-денний строк давності знову почав рахуватися. 
Таким чином, сукупно відлік строків давності не здійснювався з 18.03.2020 по 31.07.2023, що становить 1231 день. Це призвело до подовження періоду перевірки на 1231 день, взагалом 1231+1095 = 2326 днів - це період щодо якого податковий орган може провести перевірку і донарахувати податкові зобов`язання. 

Відліковувуючи зворотнім напрямком від дати винесення оскаржуваних ППР (26.06.2025) 2326 днів, крайньою датою періоду перевірки є 14.02. 2019.

Отже суд робить висновок про безпідставність періоду перевірки з 01.10.2017 по 14.09.2019. 

З огляду на матеріали справи, зокрема на висновки податкового органу на підставі яких було винесено податкове повідомлення-рішення №32766/15-32-23-02-19, відповідач зазначає, що відповідно наданих первинних документів позивач під час здійснення виплат на користь компанії «NORDIS AVIATION GROUP AS» (Республіка Естонія)несвоєчасно перераховано податок на доходи нерезидента при виплатах доходів за виробництво та/або розповсюдження реклами у період фінансово-господарської діяльності платника податків, а саме, 2017 рік, І кв. 2018. 

За вказане порушення відповідач за 2017 рік доанархував податок у розмірі 93 688,00 грн. та за 1 квартал 2018 застосував штраф у розмірі 23 422,00 грн. 

З огляду на розрахунок, відповідач аналізував звітну декларацію з податку на прибуток підприємств за І квартал 2018 року з фактичним днем подання - 25.04.2018, що є більшим ніж 2326 днів перед винесенням оскаржуваного ППР №32766/15-32-23-02-19 від 26.06.2025.

Таким чином, суд робить висновок, що у відповідача було відсутнє право перевіряти податкову декларацію від 25.04.2018. Відповідно по такій декларації не може бути донарахований податок та не можуть бути застосовані штрафні санкції. 

Тому вказане податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що належить до скасування.

Щодо податкового повідомлення-рішення №32765/15-32-23-02-19 з огляду на матеріали справи, за результатами перевірки позивача з питання оподаткування доходів нерезидентів, відповідач встановив порушення п.103.2, п.103.4 ст.103, пп.141.4.2 п.141.4 ст.141 Податкового кодексу України, в частині неутримання та неперерахування до бюджету податку за ставкою 15% від суми сплаченого доходу нерезиденту, у результаті чого занижено податок з доходу нерезидента в тому числі за періоди з 2019 року по 2022 рік. Відповідач зазначає, що відповідно до наданих позивачем зовнішньоекономічних договорів, актів виконаних робіт банківських виписок за рахунками в іноземній валюті, регістрів бухгалтерського обліку під час здійснення виплат на користь компаній "INGENIERIA Y ECONOMIA DEL TRANSPORTE S.A." (Іспанія) та "ALTON AVIATION CONSULTANCY LLC" (Сполучені Штати Америки), "ACI EUROPE" (Бельгія) підприємство не сплачувало податок при виплаті інших доходів та доходів від інжинірингу на користь нерезидентів.

Позивач обґрунтовуючи протиправність податкового повідомлення-рішення №32765/15-32-23-02-19, посилається на те, п.52-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України щодо мораторію застосування штрафних санкцій за порушення термінів нарахування, декларування та сплати податків і зборів на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) не застосовується лише з 27.05.2022 на період дії воєнного стану, а з 03.01.2020 по 27.05.2022 заборона штрафів ще застосовувалася. 

З урахуванням п.52-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України щодо мораторію застосування штрафних санкцій за порушення термінів нарахування, декларування та сплати податків і зборів суд вважає застосування штрафних санкцій за період з 03.01.2020 по 27.05.2022 протиправним.

При цьому суд наголошує, що у справах щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності рішення, передбаченим у Кодексі адміністративного судочинства України критеріям, адміністративний суд не може підміняти контролюючий орган та перебирати на себе повноваження, в даному випадку щодо визначення коректної суми штрафу. 

Щодо податкового повідомлення – рішення №32763/15-32-23-02-19 від 26.06.2025, з огляду на розрахунок, за неподання позивачем Додатків ПН рядка 23 ПН до податкової декларації з податку на прибуток підприємств за періоди фінансово-господарської діяльності платника податків І кв. 2018 року, півріччя 2018 року, І кв.2019 року, півріччя 2019 року, три квартали 2019 року, 2019 рік, 2021 рік, І кв. 2022 року, півріччя 2022 року, три квартали 2022 року, 2022 рік до позивача застосовано штрафні санкції у загальному розмірі 4 760,00 грн. Отже відповідач розрахував загальну штрафну санкцію, враховуючи звітні податкові періоди 1 кв. 2018 та півріччя 2018 року. 

Як зазначалось вище, контролюючий орган в силу приписів ст. 102 Податкового кодексу України, мав право застосувати штрафні санкції не пізніше 1095 (+ 1231) дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації. З самого розрахунку до оскаржуваного ППР вбачається, що звітним податковим періодом визначений – звітний квартал. Сума податків з доходів нерезидентів, які утримуються при виплаті доходів (прибутків) нерезидентам за звітний (податковий) період, відображається платниками у додатку (додатках) ПН до рядка 23 ПН Податкової декларації з податку на прибуток підприємств, форма якої затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.10.2015 № 897 зі змінами та доповненнями (далі – Декларація), та відповідно у рядку 23 ПН Декларації. Додаток ПН підлягає обов`язковому заповненню і поданню у разі, якщо були здійснені виплати доходів нерезиденту і заповнюється окремо по кожному нерезиденту, якому виплачуються доходи. Згідно з абзацом четвертим пункту 46.1 статті 46 ПКУ додатки до податкової декларації є її невід`ємною частиною. Податкові декларації, крім випадків, передбачених ПКУ, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) – протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя) (п.п. 49.18.2 п. 49.18. ст. 49 ПКУ). Отже, граничний термін подання декларації з податку на прибуток підприємств з невід`ємним до неї Додатком ПН до рядка 23 ПН за І квартал 2018 року – 10 травня 2018 року, граничний термін подання декларації з податку на прибуток підприємств з відповідним Додатком за півріччя – до 10 серпня 2018 року. 

Відповідач аргументує правомірність винесення податкового повідомлення-рішення №32763/15-32-23-02-19 від 26.06.2025 тим, що відповідно вимог статті 102 ПКУ, яка регулює строки давності, проведення перевірок та визначення сум грошових зобов`язань платника податків, мають здійснюватися не пізніше закінчення 2555 дня – у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 . п.141.4 ПКУ, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації.

Суд звертає увагу, що податковим повідомленням-рішенням №32763/15-32-23-02-19 від 26.06.2025 відповідач застосував штрафні санкції за порушення пп.16.1.3 п. 16.1 ст. 16, п. 103.9 ст. 103 Податкового кодексу, які передбачають обов`язок платника податків подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів (пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16) та врегульовують порядок дії платника при застосуванні міжнародного договору України про уникнення подвійного оподаткування стосовно повного або часткового звільнення від оподаткування доходів нерезидентів із джерелом їх походження з України, а саме, обов`язок особи, яка виплачує доходи нерезидентові, подавати контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) звіт про виплачені доходи, утримані та перераховані до бюджету податки на доходи нерезидентів у строки та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, у разі здійснення у звітному періоді (кварталі) виплат нерезидентам доходів із джерелом їх походження з України. Оскаржуване податкове повідомлення- рішення винесене не за результатом перевірки питання особливостей оподаткування нерезидентів, що врегульовані приписами п. 141.4 Податкового кодексу України. Оскаржуваний ППР винесений не за результатом перевірки певної операції з нерезидентом, а за результатом перевірки питання звітування платника податків, а саме, виконання позивачем обов`язку подання Додатків ПН рядка 23 ПН до Податкової декларації з податку на прибуток підприємств. Оскаржуване ППР не містить посилань на порушення п.141.4 ст. 141 Податкового кодексу України. 

Тому суд відхиляє твердження відповідача про необхідність застосування під час винесення вказаного ППР строків давності 2555 днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації через їх безпідставність.

Отже з огляду на включення в розрахунок штрафних санкцій, які відповідач не мав права застосовувати до позивача у зв`язку зі спливом строків давності, розрахунок штрафних санкцій до оскаржуваного податкового-повідомлення рішення №32763/15- 32-23-02-19 від 26.06.2025 є безпідставним, а спірне рішення протиправним та таким, що належить до скасування. 

Також щодо податкового повідомлення-рішення №32897/15-32-07-01-19 від 26.06.2025 з огляду на розрахунок, перевіряючими аналізувались звітні податкові декларації з податку на прибуток, серед яких, зокрема: декларація від 25.04.2018 №9076758629, декларація від 15.11.2018 №9253321231. Тобто, відповідачем під час розрахунку штрафної санкції, серед іншого, аналізувались показники звітних декларацій з податку на прибуток за 1 квартал 2018 та 3 квартали 2018. Граничні строки подання декларації з податку на прибуток за 1 квартал 2018 року – до 10.05.2018, за 3 квартал 2018 року – до 10.11.2028. Фактична дата подання декларації з податку на прибуток за 1 квартал 2018 – 25.04.2018, фактична дата подання декларації з податку на прибуток за 3 квартал 2018 – 15.11.2018. 

Позиція відповідача щодо незастосування штрафної санкції за результатом перевірки декларації позивача за 1 квартал 2018 року підтверджується доданим розрахунком . Однак суд вважає з огляду на приписи ст.102 ПК України, протиправною перевірку декларації за І квартал 2018 року та застосування штрафної санкції за результатом перевірки декларації позивача за 3 квартал 2018 року. За період 1 кварталу 2018, так само й за період 3 кварталу 2018 року у відповідача були відсутні підстави та повноваження для перевірки застосування штрафних санкцій з огляду на строки давності, визначені ПКУ для проведення перевірок та винесення за їх результатами ППР. 

Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності рішення, передбаченим у Кодексі адміністративного судочинства України критеріям, не може підміняти контролюючий орган та перебирати на себе повноваження, в даному випадку щодо визначення коректної суми штрафу.

У висновках Верховного Суду, наведених в постанові від 06 листопада 2018 року в справі №813/3274/17 зазначено, що повноваження щодо визначення суми грошових зобов`язань та застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, є дискреційним повноваженням таких контролюючих органів. Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності рішення, передбаченим у Кодексі адміністративного судочинства України критеріям, не може підміняти контролюючий орган та перебирати на себе повноваження, в даному випадку щодо визначення коректної суми штрафу. 

Також в позовній заяві позивач посилається на безпідставність включення підприємства в план-графік проведення документальних планових перевірок. 

Відбір до плану-графіку здійснюється відповідно до Порядку формування плану - графіку, затвердженого наказом Мінфіну № 524 від 2 червня 2015 року (в редакції № 548 від 7 вересня 2020 року). Планування базується на результатах діяльності платника за 9 місяців поточного року, або за попередній рік, якщо його звітний період з податку на прибуток становить календарний рік. 

Відповідно до п.3 розділу ІІІ цього Порядку до плану-графіка включаються платники податків, які за результатами господарської діяльності мають найбільші ризики несплати до бюджету податків та зборів, платежів .

Згідно з пп.1 п.5 розділу ІІІ Порядку формування плану-графіка документальних планових перевірок платників податків , такі критерії відбору, як рівень сплати податку на прибуток нижчий на 50 та більше відсотків за рівень сплати податку за відповідною галуззю; рівень сплати податку на додану вартість нижчий на 50 та більше відсотків за рівень сплати податку за відповідною галуззю; віднесені до критеріїв відбору платників податку – юридичних осіб високого ступеню ризику.

Підпунктом 69.35-2 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України визначені підприємств, що можуть бути включені до плану-графіку та перевірені під час проведення планових перевірок з 01.12.2023. Вказаним пунктом Податкового кодексу України установлено, що з 1 грудня 2023 року по 31 грудня 2024 року включно до плану-графіка проведення документальних планових перевірок на 2023 та 2024 роки можуть бути включені виключно: 

1) платники податків, які здійснюють/здійснювали діяльність у сфері виробництва та/ або реалізації підакцизної продукції; 

2) платники податків, які здійснюють/здійснювали діяльність у сфері організації та проведення азартних ігор в Україні (гральний бізнес); 

3) платники податків, які надають/надавали фінансові, платіжні послуги;

4) нерезиденти, які здійснюють/здійснювали в Україні діяльність через відокремлені підрозділи, у тому числі постійні представництва, та/або відокремлені підрозділи, у тому числі постійні представництва нерезидента, які відповідають хоча б одному з таких критеріїв:
рівень зростання податку на прибуток на 50 і більше відсотків менший, ніж рівень зростання доходів платника податків; декларування нарахованої заробітної плати за відсутності декларування об`єкта оподаткування податком на прибуток або декларування доходу, звільненого від оподаткування відповідно до міжнародного договору України;

5) інші платники податків, які на основі показників, сформованих за підсумками 2021 календарного року, відповідають хоча б одному з таких критеріїв: рівень сплати податку на прибуток на 50 і більше відсотків менший, ніж рівень сплати податку у відповідній галузі.

Цей критерій не поширюється на платників єдиного податку; рівень сплати податку на додану вартість на 50 і більше відсотків менший, ніж рівень сплати податку у відповідній галузі. Цей критерій не поширюється на платників податків, у яких операції з вивезення товарів за межі митної території України становлять 25 і більше відсотків загального обсягу постачання та одночасно рівень сплати податку на прибуток становить не менше 50 відсотків рівня сплати податку на прибуток у відповідній галузі; 

дебіторська заборгованість перевищує кредиторську заборгованість більше ніж у два рази; 

загальна сума витрат, відображених у податковій декларації про майновий стан і доходи, становить 75 або більше відсотків суми загального річного доходу, задекларованого у такій декларації, за умови що сума загального річного доходу, отриманого від провадження підприємницької діяльності, становить 10 мільйонів гривень і більше; 

нарахування та/або виплата податковим агентом - юридичною особою доходів у вигляді заробітної плати в розмірі менше середньої заробітної плати у відповідній галузі у відповідному регіоні (за основним місцем обліку в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику).

Відповідач, стверджуючи існування законних підстав для включення підприємства позивача до плану-графіка , посилається на те, що “рівень сплати податку на прибуток на 50 і більше відсотків менший, ніж рівень сплати податку по відповідній галузі” склав у позивача 0,16 . “Рівень сплати податку на додану вартість на 50 і більше відсотків менший, ніж рівень сплати податку по відповідній галузі” склав 1,72. Вказаний розрахунок, як зазначає відповідач, сформований згідно з показниками податкової звітності позивача, сформованої за підсумками 2021 календарного року. 

Тобто аргументація відповідача щодо підстави включення позивача до плану перевірок базується на ризикоорієнтовному підході за ступенями ризику його господарської діяльності.

Отже предметом спору та предметом доказування в цьому контексті є існування законних підстав включення до плану-графіка позивача залежно від ступеню ризику. Зокрема існування ризику того, що платник податків не сплачує податки, не виконує вимоги іншого законодавства, що є підставою для включення такого платника до плану-графіку та проведення документальної перевірки. 

Суд зазначає, що стверджуючи про високий рівень існування ризику несплати податків позивачем, відповідач не зазначив критерії співставлення, не надав наглядний та зрозумілий розрахунок рівня сплати ПДВ та розрахунок критерію відбору рівня сплати податку на прибуток, не довів віднесення позивача до високого ступеню ризику. Рішення про віднесення позивача до переліку платників податків за ознаками ризиковості не приймалося. 

Відповідач не довів, який рівень сплати податку на додану вартість по відповідній галузі та який рівень сплати позивачем податку на додану вартість, а також за які періоди визначені такі рівні сплати податку. До справи не надано доказів, які б підтверджували, що рівні сплати позивачем податку на прибуток та податку на додану вартість нижчі на 50 та більше відсотків за рівень сплати цих податків по відповідній галузі. Також відсутні відомості про те, за якою конкретно галуззю розраховувались рівні сплати податку та чи відноситься позивач за змістом своєї господарської діяльності до такої галузі. 

Крім того, як стверджував позивач, і проти чого не заперечував відповідач, починаючи з 24.02.2022, повномасштабного збройного вторгнення рф в Україну, з огляду на закриття повітряного простору для пасажирських авіаперевезень, ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ «ОДЕСА» не працює за основним напрямком діяльності. 

Відповідач не зазначив на яких результатах діяльності платника податків базувалось планування включення позивача в план-графік перевірок. 

Таким чином, суд робить висновок про відсутність обгрунтувань включення позивача до Плану-графіку перевірок на 2024 рік. Зазначене має безпосередній вплив на правову оцінку існування законних підстав для проведення перевірки. Зазначений висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 27 листопада 2018 року у справі 821/1759/17, від 03 лютого 2022 року у справі №420/4911/19. 

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 вересня 2021 року у справі №816/228/17 підтримала усталену в судовій практиці позицію, що нормами ПК України з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів установлено умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. Пункт 81.1 статті 81 ПК України встановлює таку обов`язкову умову, яка надає право посадовим особам контролюючого органу приступити до проведення зокрема документальної виїзної перевірки, як наявність підстави для її проведення, визначену цим Кодексом.

Невиконання вимог норм ПК України щодо процедури проведення перевірки, можуть бути підставою для висновку про відсутність правових наслідків такої перевірки та визнання протиправними актів індивідуальної дії, прийнятих за її наслідками.

Відповідно суд робить висновок про недоведеність з боку відповідача існування законних підстав для проведення перевірки, що, на думку суду, є істотним порушенням, яке виключає легальність результатів такої перевірки, зокрема законність податкових повідомлень-рішень, які були винесені за наслідками такої перевірки,та які є предметом позову у цій справі. Таким чином, суд робить висновок про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

VI. Судові витрати

З урахуванням висновку суду про задоволення позовних вимог, на підставі ч.1 ст.139 КАС України суд здійснює розподіл судових витрат на користь позивача. 

На підставі викладеного, керуючись ст.ст 2, 139, 244-246 КАС України, суд –

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління в Одеській області від 26.06.2025, винесені на підставі акту перевірки від 03.06.2025 №27428/15-32-07-01-14 :

- №32896/15-32-07-01-19;
- №32892/15-32-07-01-19;
- №32889/15-32-07-01-19;
- №32766/15-32-23-02-19;
- №32765/15-32-23-02-19;
- №32901/15-32-07-01-19;
- №32897/15-32-07-01-19;
- №32763/15-32-23-02-19;
- №32767/15-32-23-01;
- №32768/15-32-23-01;
- №32769/15-32-23-01.

3.Стягнути з ГУ ДПС в Одеській області (ЄДРПОУ 44069166; 65044 Одеська обл., м.Одеса, вул. Семінарська, буд.5) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ «ОДЕСА» (код ЄДРПОУ 37947040; 65054, м. Одеса, вул. Центральний аеропорт,2) судові витрати в сумі 30 280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят),00 грн. 

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Оскільки справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 10.02.2026 року з урахуванням складності справи, значного обсягу написання тексту рішення в умовах регулярної відсутності електропостачання та інтернету у зв`язку з аварійними відключеннями, що підтверджується відповідними актами в матеріалах справи.

Суддя Оксана БОЙКО