ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
адреса юридична: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36000, адреса для листування: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36607, тел. (0532) 61 04 21, E-mail inbox@pl.arbitr.gov.ua, https://pl.arbitr.gov.ua/sud5018/
Код ЄДРПОУ 03500004 
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2026 Справа № 917/333/25 

Господарський суд Полтавської області у складі судді Кльопова І.Г.., розглянувши
заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Онтаріо 2016", вул.Київська, 62, м.Кременчук, Полтавська область,39631 
про ухвалення додаткового рішення у справі № 917/333/25
за позовною заявою Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, площа Перемоги, 2, м.Кременчук, Полтавська область,39600 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Онтаріо 2016", вул.Київська, 62, м.Кременчук, Полтавська область,39631 
про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі 
без виклику сторін
встановив:
29.12.2025 до Господарського суду Полтавської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Онтаріо 2016" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення по справі № 917/333/25. Означена заява сформовано в системі "Електронний суд" 26.12.2025.
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 19.01.2026 суд прийняв клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Онтаріо 2016" про відшкодування витрат, понесених адвокатом на професійну правничу допомогу по справі № 917/333/25 (вх. № 16747) до розгляду.
23.01.2026 за вхід. № 788 позивач подав заперечення на заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу. Позивач зазначає, що оскільки відповідач до закінчення судових дебатів у справі не подав суду доказів, щодо розміру судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи (надано заяву лише 29.12.2025, після ухваленні рішення у справі) та не зазначив про це до закінчення судових дебатів, спірна заява відповідача не підлягає розгляду. Акт приймання-передачі наданих послуг, який не містить розміру наданих послуг за кожний вид послуг, що входив до обсягу наданої правової допомоги, а містить виключно загальний розмір гонорару, що позбавляє позивача можливості спростувати ймовірну неспівмірність таких витрат
Розглянувши матеріали справи, суд встановив:
Рішенням Господарського суду Полтавської області 22.12.2025 року суд відмовив у задоволенні позову Кременчуцькій міській раді Кременчуцького району Полтавської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Онтаріо 2016" про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі 
Згідно з ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Суд зазначає, що у відзиві на позовну заяву від 17.03.2025 за вхід. № 3557 відповідач зазначено попередній розрахунок витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00грн., а також відповідач повідомив суд про те, що всі докази щодо розміру сплачених судових витрат на професійну правничу допомогу, а також акт приймання-передачі наданих послуг та детальний опис робіт, виконаних адвокатом за договором про надання правничої допомоги від 07.03.2025, будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення.
Так, відповідач у відзиві на позовну заяву повідомив про намір покладення судових витрат на позивача та що докази понесених ним витрат на правову допомогу будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення по справі.
Заява про ухвалення додаткового рішення з доданими до неї доказами понесення судових витрат подана позивачем через електронний суд 26.12.2025, тобто у строк встановлений ст.129 ГПК України.
Так, на підтвердження надання правничої допомоги та витрат на правничу допомогу відповідач надав Договір про надання правничої допомоги від 07.03.2025, п.3.1 якого сторони погодили, що розмір гонорару Адвоката є фіксованим і становить 10 000,00грн., Додаткову угоду від 22.12.2025 до Договору про надання правовничої допомоги від07.03.2025, Акт приймання-передачі надання послуг від 23.12.23025 про надання правничої допомоги, у п.3 якого зазначено, що за надані послуги Клієнт зобов"язується сплатити Адвокату гонорар у розмірі 10 000,00грн., Детальний опис робіт (надання послуг) від 23.12.2025, виконаних Адвокатом по Договору від 07.03.2025 про надання правничої допомоги, Ордер № 1287814 від 17.03.2025 та рахунок на оплату № 7 від 23.12.2025 на оплату правничої допомоги на суму у розмірі 10 000,00грн.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється у тому самому порядку, що й судове рішення.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч. 1 ст. 16 ГПК України).
Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 16 ГПК України).
Згідно зі ст.26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).
Загальне правило розподілу судових витрат визначене у частині 4 статті 129 ГПК України, згідно приписів якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом із тим, у частині 5 статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Разом з цим, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України). Така правова позиція викладена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 05.11.2019 у справі № 908/2348/18.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі East/West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
Аналіз наведених норм статті 126 ГПК України, а також статті 129 цього Кодексу дає підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість витрат та їх пропорційність предмету спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
У постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 Верховний Суд вказав, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17, від 16.05.2019 у справі № 823/2638/18 та від 09.07.2019 у справі № 923/726/18 від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.
Враховуючи викладене, дослідивши надані представником відповідача докази, приймаючи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат на професійну правничу допомогу, рівень складності, характер спору та юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, а також їх значення для спору, та висновки суду про відмову у задоволенні позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн.
Керуючись статтями 86, 129, 236-238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України
ВИРІШИВ:

1. Заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
2. Стягнути з Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області ( площа Перемоги, 2, м.Кременчук, Полтавська область, 39600, код ЄДРПОУ 24388300) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Онтаріо 2016" ( вул.Київська, 62, м.Кременчук, Полтавська область, 39631, код ЄДРПОУ 40794956) витрати на професійну правничу допомогу (на оплату послуг адвоката) в розмірі 10 000 грн.
Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду.

Додаткове рішення підписано 03.02.2026

Суддя Кльопов І.Г.