УХВАЛА
04 грудня 2025 року
м. Київ
справа № 990/525/25
провадження № 11-396 заі 25
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Дашутіна І. В.,
суддів Білоконь О. В., Булейко О. Л., Воробйової І. А., Губської О. А., Ємця А. А., Короля В. В., Кривенди О. В., Мазура М. В., Мартєва С. Ю., Пількова К. М., Погрібного С. О., Стрелець Т. Г., Ткача І. В., Шевцової Н. В.
перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 03 листопада 2025 року у справі № 990/525/25 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування пункту ухвали, зобов`язання вчинити дії, 
УСТАНОВИЛА:
28 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП), в якому просив: визнати протиправним та скасувати пункт 6 ухвали Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 15 жовтня 2025 року № 2128/3дп/15-25 у частині залишення без розгляду та повернення дисциплінарної скарги позивача (вх. № С-4152/0/7-25); зобов`язати відповідача повторно провести попередню перевірку дисциплінарної скарги ОСОБА_1 від 08 серпня 2025 року та ухвалити вмотивоване рішення за результатами такої перевірки. 
Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 03 листопада 2025 року відмовлено у відкритті провадження у цій справі на підставі пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Не погодившись із цією ухвалою, позивач подав через «Електронний суд» апеляційну скаргу до Великої Палати Верховного Суду.
Ухвалою судді Великої Палати Верховного Суду від 13 листопада 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення її недоліків, про які було зазначено у вказаній ухвалі, а саме: надати докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги у цій справі.
Згідно з повідомленням про доставлення електронного листа, копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху від 13 листопада 2025 року доставлена в Електронний кабінет скаржника 17 листопада 2025 року о 16:43:27.
На виконання вимог зазначеної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, скаржником було надіслано до Великої Палати Верховного Суду клопотання про звільнення від сплати судового збору, а також надіслано додаткові пояснення до клопотання про звільнення від сплати судового збору.
У поданому клопотанні про звільнення від сплати судового збору скаржник не погоджується із висновком суду, викладеному в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, про те, що поданий позов не пов`язаний з його правами як військовослужбовця та учасника бойових дій, а тому він не звільняється від сплати судового збору на підставі пунктів 12, 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».
Так, скаржник зауважує, що його позов до ВРП є прямим і нерозривним наслідком захисту моїх прав як військовослужбовця. Першопричиною спору є невиконання судового рішення у справі, що стосується проходження військової служби (невиплата грошового забезпечення), яке (невиконання) було, на його думку, легалізоване через надмірний формалізм. 
Щодо фактичної неможливості сплати судовий збір за подання апеляційної скарги, скаржник зазначає таке:  
«Як Вам відомо з матеріалів моїх численних скарг (зокрема, дисциплінарної скарги до Вищої ради правосуддя та позову до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду), першопричиною всіх цих справ є невиплата мені грошового забезпечення військовою частиною НОМЕР_1 з травня 2024 року.
Складається ситуація, за якої: 
1. Держава (в особі військової частини) протиправно позбавляє мене коштів для існування.
2. Держава (в особі Вищої ради правосуддя, а потім Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду) відмовляє мені у захисті від формалізму, який легалізує це невиконання.
3. Держава (в особі Великої Палати Верховного Суду) вимагає від мене сплатити 2422, 40 грн за право оскаржити цю відмову, знаючи, що я не маю доходу через дії самої ж держави».
У додаткових поясненнях до клопотання про звільнення від сплати судового збору скаржник просить урахувати практику Верховного Суду (постанову Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 572/2088/17) та стандарти Європейського суду з прав людини.
Розглянувши подане клопотання про звільнення від сплати судового збору, Суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Водночас Законом України «Про судовий збір» (статтею 8) передбачені умови, коли враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Зокрема, якщо:
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу; або
2) особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, є:
а) військовослужбовці;
б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;
в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;
г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;
ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; або
4) заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника. 
Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Отже, підстави звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення чітко урегульовані законом.
Верховний Суд звертає увагу скаржника на те, що з метою розгляду клопотання про звільнення від сплати судового збору з урахуванням майнового стану сторони, до суду мають бути подані відповідні докази за попередній календарний рік (тобто, якщо клопотання про звільнення від сплати судового збору подано у 2025 році, то до нього додаються докази щодо майнового стану сторони у 2024 році, які охоплюють період з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року).
Водночас скаржником не надано жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували його скрутний матеріальний стан.
Щодо посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 572/2088/17, в якій було викладено висновок щодо застосування пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», то слід зазначити таке.
Пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Суд констатує, що зазначена норма має відсильний характер і не містить вичерпного переліку справ, у яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.
Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, установлені Законом України від 22 жовтня 1993 року «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.
Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону.
Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону «Про судовий збір» викладено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19, від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17.
У справі № 990/525/25 предметом позову є визнання протиправним та скасування пункту 6 ухвали Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 15 жовтня 2025 року № 2128/3дп/15-25 у частині залишення без розгляду та повернення дисциплінарної скарги позивача; зобов`язати відповідача повторно провести попередню перевірку дисциплінарної скарги позивача від 08 серпня 2025 року та ухвалити вмотивоване рішення за результатами такої перевірки.
Ураховуючи предмет спору у цій справі, скаржник не є особою, яка звільнена від сплати судового збору в розумінні, зокрема, пункту 13 частини першої статті 5 Закону «Про судовий збір».
Крім того, на розгляд Великої Палати Верховного Суду була передана справа №567/79/23 для відступлення, зокрема, і від вищенаведених висновків щодо застосування пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», однак ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року справа № 567/79/23 була повернута на розгляд колегії суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
При цьому, Велика Палата Верховного Суду не встановила об`єктивних причин відступу від правового висновку, якими, за її усталеною практикою, можуть бути очевидні вади попереднього рішення (неефективність, неясність, неузгодженість) чи зміна суспільного контексту.
Тобто, позиція Великої Палати Верховного Суду щодо питання застосування пункту 13 частини першої статті 5 Закону «Про сплату судовий збір» залишилася незмінною.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17 вказала, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.
Отже, станом на 04 грудня 2025 року недоліки апеляційної скарги, які стали підставою для залишення її без руху, скаржник не усунув, документ про сплату судового збору не надав.
Відповідно до статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, установлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Ураховуючи те, що недоліки апеляційної скарги, на які вказано в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 13 листопада 2025 року, ОСОБА_1 не усунув, то апеляційна скарга відповідно до частини другої статті 298 та пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України підлягає поверненню скаржнику.
Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що відповідно до частини восьмої статті 169 КАС України повернення заяви не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.
Керуючись статтями 169, 296, 298 КАС України, Велика Палата Верховного Суду
 
УХВАЛИЛА:
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 03 листопада 2025 року у справі № 990/525/25 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування пункту ухвали, зобов`язання вчинити дії повернути скаржнику.
Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Суддя-доповідач                                                                                     І. В. Дашутін
Судді:                                    О. В. Білоконь                                            М. В. Мазур
О. Л. Булейко                                             С. Ю. Мартєв
І. А. Воробйова                                          К. М. Пільков
О. А. Губська                                              С. О. Погрібний
А. А. Ємець                                                Т. Г. Стрелець
В. В. Король                                               І. В. Ткач
О. В. Кривенда                                           Н. В. Шевцова