ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2026 року 	м. Ужгород	№ 640/1337/19 	
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючої судді Плеханова З.Б., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

24 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, яким просить:
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві №0115564202 від 13 листопада 2018 року. 

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19 листопада 2018 року на адресу позивача надійшов рекомендований лист 0101121545064 з податковим повідомленням рішенням Головного управління ДФС у м. Києві від 13 листопада 2018 року №0115564202, згідно якого встановлено порушення пп. «а» п.176.1 ст. 176; 44.1, п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України на підставі акта перевірки від 07.11.2018р. №4247/26-15-42-04/2931608895 та з урахуванням висновку про результати розгляду заперечення від 07.11.2018р. №126/26-15-42-02.
Оскаржуваним ППР на підставі пп. 54.3.1 п. 54.3 ст. 54 і п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі п`ятсот десять гривень 00 копійок за платежем: податок на доходи фізичних осіб.
Позивач не погоджується з оскаржуваним ППР та вважає його ухваленим з порушенням норм податкового, цивільного та адміністративного права. Підставою для прийняття оскаржуваного ППР слугував Акт перевірки від 26.10.2018р. Акт перевірки від 26.10.2018 р., на думку позивача, є незаконним та складеним з порушенням вимог «Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами», що затверджений Наказом Міністерства фінансів України 14.03.2013 № 395 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12 квітня 2013 р. за № 607/23139.
Позивач вказує, що відповідач протиправно прийняв оскаржуване ППР, яким визнано обов`язок позивача подавати в установлені строки податкову декларацію, як це передбачено пп. 54.3.1 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та протиправно застосував відносно позивача санкції згідно п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України, який встановлює, що незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.02.2019 відкрито провадження у справі.

27 березня 2019 року від Головного управління ДФС у м. Києві надійшов відзив на позов, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує, просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, вказавши про правомірність оскаржуваного рішення, прийнятого у межах наданих контролюючому органу повноважень, у зв`язку з виявленими під час перевірки порушеннями вимог податкового законодавства з боку позивача. Позивач отримав у звітному податковому 2016 році дохід у вигляді дарування грошових коштів у сумі 7038,46 доларів США, який підлягає включенню до загального річного оподаткування доходу, з відображенням його у декларації про майновий стан і доходи за наслідками звітного податкового року. У зв`язку із вищезазначеним, позивач при отриманні коштів на депозитному рахунку мав подати податкову декларацію за 2016 рік, у якій відобразити отриману суму та відповідно, сплатити податок на доходи з фізичних осіб.
Підсумовуючи, у зв`язку із отриманням позивачем грошових коштів, останньому винесено податкове повідомлення-рішення від 13.11.2018 №0115564202 щодо застосування штрафних санкцій за платежем податок на доходи з фізичних осіб у сумі – 510 гривень, адже був несплачений податок в установлений строк і застосовувався штраф. 

Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» № 2825-IX від 13.12.2022 (далі - Закон № 2825-IX) вказаний адміністративний суд ліквідовано. Так, відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.
Відтак, на виконання положень пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №2825-ІХ, Окружний адміністративний суд міста Києва надіслав адміністративну справу №640/1337/19 до Київського окружного адміністративного суду. У подальшому, Київський окружний адміністративний суд, на виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу ІІ прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399, передав судові справи Закарпатському окружному адміністративному суду.
Після початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду Київський окружний адміністративний суд та інші окружні адміністративні суди України завершують розгляд та вирішення переданих їм справ.
При цьому, судом апеляційної інстанції щодо всіх справ, підсудних окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, та переданих на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України відповідно до цього Закону, є Шостий апеляційний адміністративний суд.
Справа, надіслана Київським окружним адміністративним судом до Закарпатського окружного адміністративного суду для розгляду, надійшла до суду 04.03.2025, що підтверджується даними реєстрації на вхідному штампі.

Відповідно до вимог статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) та за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, адміністративну справу № 640/1337/19 передано на розгляд судді Закарпатського окружного адміністративного суду Рейті С.І.

10 березня 2025 року суддя ЗОАС Рейті С.І. відкрив спрощене позовне провадження по даній справі та запропонував сторонам у разі зміни фактичних обставин у даній справі, вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, повідомити суду про таке протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня отримання цієї ухвали шляхом направлення додаткових пояснень.

14 березня 2025 року представником позивача подано додаткові пояснення.

14.04.2025 від представника відповідача надійшло клопотання, в якому просить замінити відповідача у справі ГУ ДФС у м. Києві (код ЄДРПОУ 39439980) на правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві (код ВП 44116011).

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року клопотання представника Головного управління ДПС у м. Києві про заміну відповідача правонаступником, було задоволено. Допущено заміну відповідачів у справі № 640/1337/19 з Головного управління ДФС у м. Києві (04655, вул. Шолуденка, буд. 33/19, м. Київ; ЄДРПОУ 39439980) та Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19, код ЄДРПОУ 43141267) на правонаступника Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ (04116, вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ; ЄДРПОУ 44116011).

01 січня 2026 року керівником апарату ЗОАС видано Розпорядження №36 "Щодо призначення повторного автоматичного розподілу судових справ". Обгрунтування -звільнення судді Рейті С.І., рішення зборів суддів №6 від 23.12.2025 року.

01 січня 2026 року сформовано Протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Підстава: звільнення судді з посади.

01 січня 2026 року згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями . справу переданого на розгляд судді Плехановій З.Б.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 січня 2026 адміністративну справу №640/1337/19 прийнято до провадження

Обставини встановлені судом

30.11.2015 між ОСОБА_2 та ПАТ «КБ «Хрещатик» укладено договір №225D-642304 банківського вкладу «Осінній оксамит» в доларах США із щомісячною сплатою процентів.
Згідно пункту 2.4 вказаного Договору ОСОБА_2 мала право передати свої повноваження на розпорядження вкладом і процентами по ньому іншій особі на підставі довіреності, оформленої в Банку, або в іншому порядку, згідно з чинним законодавством України.

05.04.2016 між ОСОБА_2 (дарувальник) та ОСОБА_1 (обдарований) укладено Договір дарування грошових коштів на депозитному рахунку, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дурбієм А.В. та зареєстрований в реєстрі за №490, 
відповідно до якого дарувальник подарувала обдарованому, а останній прийняв в дар від дарувальника грошові кошти в сумі7038,46 доларів США, що виходячи з офіційного обмінного курсу (1 долар США = 25,99 грн), встановленого Національним банком України на день укладення даного договору, еквівалентно 182 929,61 грн, які знаходяться на депозитному рахунку дарувальника в ПАТ «КБ «Хрещатик», і є 1/13 частиною депозитного вкладу дарувальника та розміщені в зазначеній банківській установі на підставі вказаного Договору.
У пункті 3 договору від 05.04.2016 вказано «Згідно ч.1 ст.722 Цивільного кодексу України право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття. Прийняттям дарунка вважатиметься одержання обдаровуваним оригінального примірника цього договору після його нотаріального посвідчення».

05.04.2016 року Постановою Правління Національного банку України №234 «Про віднесення ПАТ «КБ «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» (Національним банком України віднесено ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» до категорії неплатоспроможних, договори укладені у цей день є недійсними. 
На підставі Постанови НБУ №234, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №463 від 05.04.2017 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», згідно частини 1 статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», було запроваджено тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «Хрещатик». 
Згідно рішення НБУ №46-рш, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03.06. 2016 року № 913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Договором зареєстрованим в реєстрі за №1728 від 05.04.2016 року розірвано договір дарування грошових коштів на депозитному рахунку від 05.04.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського окружного нотаріального округу Дурбієм А.В., зареєстрованим за №490.

Повідомленням від 03.10.2018 року №57800/11/26-15-42-02-27 Головне управління ДФС у м. повідомило позивача про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача згідно наказу №14768 від 03.10.2018р. тривалістю 5 робочих днів починаючи з 15.10.2018р. з метою дотримання вимог своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору до бюджету з отриманого доходу у вигляді прийняття у дарунок коштів 1 від фізичної особи, що не є членом сім`ї першого ступеня споріднення, за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 року. 
На виконання вимог повідомлення №57800/П/26-15-42-02-27 від 03.10.2018 року позивач надав відповідачу письмові пояснення від 24.10.2018 року з додатками на 8 аркушах: договір дарування грошових коштів на депозитному рахунку №490 від 05.04.2016 року, Договір №225B6642304 банківського вкладу «Осінній оксамит» в доларах США із щомісячною виплатою процентів від 05.01.2016р., Договір про розірвання договору дарування грошових коштів на депозитному рахунку, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дурбієм А.В. за реєстровим номером №490 від 05.04.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за №1728 від 29.08.2017 року, лист Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №21-036-30447/16 від 14.07.2016 року
Рекомендованим листом 0101125884700 відповідач направив позивачу акт від 26.10.2018 року №4247/26-15-42-02/2931608895 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору до бюджету з отриманого доходу у вигляді успадкованого (подарованого) майна платника податків — фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року.

Згідно висновку Акта перевірки від 26.10.2018 року встановлено порушення позивачем: 

- вимог п. 179.1 ст. 179 розділу IV Кодексу, з урахуванням вимог п. 49.2 пп. 49.18.4 п.49.18 ст. 49 Кодексу, не подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік до ДПІ в Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві; 
- пп. «а» п. 176.1 п. 176, п. 44.1 п. 44.3 ст. 44 Кодексу, не надано на перевірку Книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподаткованого доходу; 
- пп. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168 Кодексу з урахуванням пп. 164.2.10 п. 164.2 ст. 164164, пп.174.2.2 п. 174.2 ст. 174 Кодексу, не задекларовано дохід у вигляді вартості успадкованого (подарованого) майна у сумі 182929,61 грн., відповідно занижено та не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб за 2016 рік в загальній сумі 9146,48 гривень; 
- пп.1.2 пп.1.3 п.16-1 Підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних Положень Кодексу, занижено та не перераховано до бюджету військовий збір за 2016 року в розмірі 2743,94грн. 

Не погоджуючись з Актом перевірки від 26.10.2018 року позивач направив відповідачу Заперечення від 31 жовтня 2018 року з додатками.

Повідомленням №68953/П/26-15-42-02-27 від 05.11.2018 року відповідач повідомив позивача про розгляд заперечень на акт документальної позапланової невиїзної перевірки №4247/26-15-42-02/2931608895 від 26.10.2018 року за адресою: м. Київ, вул. Лескова, 4 об 11:00 « 07» листопада 2018 року. 
Згідно листа відповідача №70317/П/26-15-42-02-27 від 07.11.2018 року висновки акту документальної позапланової невиїзної перевірки від 26.10.2018 року №4247/26-15-42- 02/2931608895 були залишені без змін а заперечення – без задоволення. 
19 листопада 2018 року позивач отримав рекомендований лист 0101121545064 3 оскаржуваним ППР.
21 листопада 2018 року позивач направив до Державної фіскальної служби України Скаргу на податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 13.11.2018 року №011556402 та Повідомлення на адресу відповідача про оскарження ППР в адміністративному порядку. 
Рекомендованим листом 0405340424492 Державна фіскальна служба України направила позивачу рішення про продовження строку розгляду скарги №18851/П/99-99-11-05-01-14 від 30.11.2018 року.
17 січня 2019 року позивач отримав рекомендований лист 0405340848810 з Рішенням про результати розгляду скарг №238/П/99-99-11-05-01-25 від 15.01.2019 року, згідно якого скарга позивача залишена без задоволення, а оскаржуване ППР – без змін.

Мотиви та норми права застосовані судом

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України №2755-VI від 02.12.2010 (далі - ПК України). Зокрема, ПК України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (абз. 1 п. 1.1 ст. 1 ПК України).
Порядок оподаткування доходів фізичних осіб регламентується розділом IV ПК України. 
Відповідно до пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. 
Згідно з підпунктом. 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
Пунктом 116-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Відповідно до підпункту 1.1 пункту 16-1 підрозділу 10 ХХ ПК України платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 ПК України.
Підпунктом 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування збором є доходи, визначенні статтею 163 Кодексу, до яких, зокрема, відноситься дохід, отриманий платником податку як додаткове благо.
Пунктом 123.1 статті 123 ПК України встановлено, що якщо у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Відповідно до підпункту "в" пункту 176.1 статті 176 ПК України платники податку зобов`язані подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим.
Відповідно до підпунктів 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу
Відповідно до пункту 20.1 статті 120 ПК України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Так, здійснюючи перевірку позивача, контролюючий орган дійшов висновку, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дурбієм А.В. було відображено інформацію про отримання позивачем доходу у 2016 році у розмірі 7 038,46 доларів США, що є еквівалентним 182 929,61 грн.
Стаття 174 ПК України регламентує оподаткування доходу, отриманого платником податку в результаті прийняття ним у спадщину чи дарунок коштів, майна, майнових чи немайнових прав.
Зокрема пунктом 174.4 статті 174 ПК України нотаріус за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса та/або в сільських населених пунктах - уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини щокварталу подають до контролюючого органу інформацію про видачу свідоцтв про право на спадщину в порядку, встановленому цим розділом для податкового розрахунку. У такому самому порядку нотаріуси подають інформацію про посвідчення договорів дарування. 

Щодо висновків податкового органу та обставин отримання позивачем дарунку у 2016 році у розмірі 7 038,46 доларів США за договором дарування коштів на депозитному рахунку, зареєстрований в реєстрі приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дурбієм А.В. від 05.04.2016 року №490, та договору про внесення змін до договору дарування коштів на депозитному рахунку, зареєстрованому за №1728 від 05.04.2016 року, суд зазначає наступне. 

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21.02.2019 року у справі №754/15613/18 (набрало законної сили 26.03.2019), визнано недійсним договір дарування грошових коштів на депозитному рахунку від 05.04.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дурбієм А.В. зареєстрованим в реєстрі 05.04.2016 року №490, що укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що відповідно до виписки ПАТ «КБ «Хрещатик» від 05.09.2017 року грошові кошти, що знаходились на депозитному рахунку ОСОБА_2 згідно договору банківського вкладу були списані 30.09.2016 року з особового рахунку, які вона мала намір подарувати позивачу та не були включені до реєстру кредиторів банку ПАТ «КБ Хрещатик» у зв`язку з неподанням нею відповідної заяви, що підтверджується листом ПАТ КБ «Хрещатик» №2-2/4032 від 01.09.2017 року, та що позбавило позивача можливості прийняти дарунок за договором дарування від 05.04.2016 року. 
Відповідно до частини 1 статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
Таким чином, договір дарування коштів на депозитному рахунку від 05.04.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дурбієм А.В. 05.04.2016 року №490, що укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які слугували підставою для нарахування позивачу податкового зобов`язання у оскаржуваному ППР є недійсним з моменту укладання - 05.04.2016 року, що спростовує відзив відповідача в частині отримання позивачем доходу у 2016 році за договором дарування коштів на депозитному рахунку, а також підтверджує відсутність обов`язку сплачувати позивачем податок на доходи фізичних осіб, що визначено оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням.
Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Так, відповідно до пункту третього частини другої статті другої Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Відповідно до частин другої та четвертої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. 
Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. На переконання суду, відповідач не довів правомірності прийнятого ним ППР та не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, які, в свою чергу, спростовували б доводи та аргументи позивача. 
За статтею 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 
Згідно статті 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 КАС України).
Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до частини першої статті другої КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 24.01.2020 року (справа № 420/2921/19).
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно квитанції від 23.01.2019 року №0.0.1248815942.1 за подання позовної заяви позивачем сплачено 768,40 грн.
З огляду на те, що судом визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем, суд дійшов висновку, що стягнення судового збору на користь позивача підлягає в повному обсязі за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України. 

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246 КАС України,

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (04116, вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ; ЄДРПОУ 44116011) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії – задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві №0115564202 від 13 листопада 2018 року.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя	З.Б.Плеханова