Справа № 725/8178/25 
Провадження № 2-о/715/89/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року с-ще Глибока
Глибоцький районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді Цуркана В.В.
за участю присяжних Олар І.В., Мігоряну С.Д. 
секретаря судового засідання Майщук С.В. 
розглянувши у відкритому судовому засiданнi в залі Глибоцького районного суду Чернівецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Міністерство оборони України та Військова частина НОМЕР_1 та про оголошення фізичної особи померлою,-
В С Т А Н О В И В:
Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною заявою, зазначивши, що її син ОСОБА_2 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання бойового завдання в районі АДРЕСА_1 він зник безвісти внаслідок мінометного обстрілу. Сповіщення про зникнення безвісти від ІНФОРМАЦІЯ_2 № 2/4598 від 07.10.2024 р., повідомлено про зникнення ОСОБА_2 безвісти 05.10.2024 у районі с. Макіївка під час виконання обов`язків служби. Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.10.2024 року, за результатами проведеного службового розслідування, встановлено факт зникнення безвісти солдата ОСОБА_2 . Під час виконання бойового завдання в районі села Макіївка Луганської області підрозділ потрапив під масований артилерійський обстріл противника. Подальша евакуація була неможливою через постійні повторні обстріли та перебування території під контролем противника. Командуванням військової частини НОМЕР_1 зафіксовано, що солдат ОСОБА_2 вважається таким, що зник безвісти за особливих обставин з 05.10.2024 року під час безпосередньої участі у бойових діях зі стримування збройної агресії проти України.
Згідно з Актом службового розслідування військової частини НОМЕР_1 (копія додається), складеним комісією, призначеною наказом командира, установлено таке, року в період з 08:32 по 08:44 під час виконання бойового завдання та утримання визначених позицій у районі оборони НОМЕР_2 механізованого батальйону поблизу населеного пункту Макіївка Сватівського району Луганської області, підрозділ, до складу якого входив солдат ОСОБА_2 , потрапив під інтенсивний мінометний обстріл з боку збройних сил російської федерації. Вогневим ураженням були зруйновані укріплення та завдано втрат особовому складу. Згідно з доповіддю командира зведеної механізованої роти лейтенанта ОСОБА_3 від 07.10.2024 № 11393/1, унаслідок влучання мінометних снарядів загинув солдат ОСОБА_4 , тіло якого неможливо було евакуювати через постійні повторні обстріли. Під час спроби врятувати побратима, солдат ОСОБА_2 передав по радіостанції повідомлення про те, що він намагається витягнути ОСОБА_4 , однак невдовзі повідомив, що сам отримав поранення. Після цього радіозв`язок з ОСОБА_2 було втрачено, а подальші обстріли унеможливили перевірку його стану та проведення евакуаційних заходів. Додатково встановлено, що закріплена за ОСОБА_2 зброя (автомат АК-74 № 4498738) залишилася на бойовій позиції «Шахрай». За свідченнями очевидців — військовослужбовців підрозділу, події відбувалися саме у зазначений проміжок часу та в межах визначеного району відповідальності військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується також журналом ведення бойових дій. Комісією зроблено висновок, що зникнення безвісти солдата ОСОБА_2 настало ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання бойового завдання в районі с. Макіївка Сватівського району Луганської області, безпосередньо внаслідок мінометного обстрілу противника. Причиною зникнення визначено збройну агресію російської федерації та бойові дії, що створили неможливість для проведення евакуації та порятунку військовослужбовця.
Через відсутність медичного документа про смерть (лікарського свідоцтва чи довідки фельдшера) органи ДРАЦС не мають права вчиняти державну реєстрацію смерті ОСОБА_2 .. Це фактично позбавляє її можливості реалізувати свої законні права як матері загиблого військовослужбовця, зокрема: отримати свідоцтво про смерть у ДРАЦС, оформити спадкові права, набути статус члена сім`ї загиблого захисника України, скористатися соціальними гарантіями та пільгами, а також отримати одноразову грошову допомогу, передбачену законодавством у разі загибелі військовослужбовця під час захисту Батьківщини. Єдиним способом захисту її прав у даній ситуації є оголошення ОСОБА_2 померлим у судовому порядку, що дозволить надалі реалізувати вказані сімейні, цивільні та соціальні права. На підставі викладеного, просить суд голосити померлим її сина – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 в районі с. Макіївка, Луганської області, Україна, під час безпосередньої участі у бойових діях зі здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації проти України та визначити місце смерті - с. Макіївка, Луганська область, Україна.
26.11.2025 року від Міністерства оборони України надійшли письмові пояснення по справі, згідно яких вказують, що правова позиція, яка наведена у змісті заяви про оголошення особи померлою викладена без врахування постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2024 р. у справі № 755/11021/22. Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. За змістом частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Велика Палата Верховного Суду враховує, що приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким.
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України. Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою. Велика Палата Верховного Суду вказує , що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість. Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 р. № 309 (далі - Наказ № 309). У цьому Наказі № 309 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території. Отже, суди повинні використовувати дані, зокрема з Наказу № 309, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України. Однак, станом на поточний момент Наказ № 309 втратив свою чинність на підставі наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28 лютого 2025 р. № 376. В свою чергу, як вбачається із змісту зазначеного Наказу № 376 код запису НОМЕР_3 активні бойові дії на території населеного пункту Макіївка Красноріченської селищної територіальної громади Сватівського району Луганської області розпочались 24 лютого 2022 р. та станом на поточний момент не завершені. Отже, відлік шестимісячного строку встановлений частиною другої статті 46 ЦК України у даному випадку не розпочався та відповідно звернення до суду першої інстанції із заявою про оголошення померлим ОСОБА_2 є передчасним. На підставі викладеного, просять суд відмовити у задоволенні заяви.
05.12.2025 року від ОСОБА_1 до суду надійшло заперечення на пояснення Міністерства оборони України, вказує, що Міністерство оборони України фактично підміняє правову категорію «ймовірної загибелі» формальним критерієм «чинності воєнного стану», що є грубим порушені змісту статті 46 Цивільного кодексу України та усталеної практики Верховного Суду. У матеріалах справи наявна вичерпна, внутрішньо узгоджена та беззаперечна  сукупність офіційних доказів, які безпосередньо підтверджують настання події, що об`єктивно створювала смертельну небезпеку та з високим ступенем юридичної вірогідності свідчить про загибель ОСОБА_2 , а саме: зафіксовано безпосередній інтенсивний мінометний обстріл бойової пози на якій виконував бойове завдання ОСОБА_2 , що за своїм характером становить підвищену та безпосередню загрозу життю військовослужбовців; встановлено факт отримання ОСОБА_2 поранення, підтверджується переговорами по радіозв`язку, після чого зв`язок з ним було остаточно втрачено; документально підтверджено повну втрату зв`язку з військовослужбовцем після моменту ураження, що об`єктивно унеможливлює будь-які припущення про й подальше самостійне виживання чи організоване залишення позиції; встановлено фактичну неможливість евакуації тіла у зв`язку з тим, що територія перебувала та тривалий час продовжувала перебувати під вогневим і фактичним контролем збройних формувань противника; наявний запис у журналі бойових дій підрозділу зі службовою кваліфікацією події як: «зник безвісти, ймовірно загинув», що є офіційним військовим документом первинного оперативного обліку; складено Акт службового розслідування, яким прямо встановлено, що зникнення настало виключно внаслідок бойового ураження, при цьому ознаки дезертирства, самовільного залишення частини, перебування у стані сп`яніння чи будь- яких інших протиправних дій відсутні.
Зазначені документи походять від різних суб`єктів доказування, створені в різний час, у межах різних процедур, але при цьому повністю збігаються за змістом, хронологією, причинно-наслідковим зв`язком та правовою оцінкою події, що виключає їх випадковість або суб`єктивність та утворює повноцінну, законну й достатню сукупність непрямих доказів загибелі особи. Саме така модель доказування прямо передбачена статтею 46 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа може бути оголошена судом померлою у разі її зникнення за обставин, що загрожували смертю, навіть за відсутності тіла або медичного свідоцтва про смерть. Аналогічна правова позиція чітко та беззастережно викладена Верховним Судом, зокрема у постанові від 28 лютого 2024 року у справі № 506/358/22, де суд прямо зазначив, що: за наявності сукупності військових документів, рапортів, журналів бойових дій, пояснень очевидців та відсутності можливості евакуації тіла, саме оголошення особи померлою є належним та ефективним способом судового захисту, а не встановлення факту смерті.
При цьому Міністерство оборони України у своїх додаткових поясненнях не спростувало жодного з перелічених доказів, не подало жодного альтернативного документа, який би свідчив про можливе перебування ОСОБА_2 живим, не зазначило жодних обставин його можливого полону, евакуації чи виживання, а отже його заперечення мають виключно декларативний, формально-абстрактний характер та не ґрунтуються на належних і допустимих доказах, що прямо суперечить вимогам статей 77-81 ЦПК України. Зазначає, що шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 Цивільного кодексу України, обчислюється не від формального факту дії воєнного стану, а від моменту фактичного припинення активних бойових дій на конкретній території, де зникла особа.
У своїх додаткових поясненнях Міністерство оборони України допускає принципову правову помилку, навмисно або через неправильне тлумачення закону ототожнюючи дві різні за змістом правові категорії, а саме: воєнний стан як особливий правовий режим, що запроваджується указом Президента України та затверджується Верховною Радою України: та активні бойові дії як фактичну обставину, що характеризує реальний рівень воєнної небезпеки на конкретній території, інтенсивність вогневого впливу, контроль місцевості, можливість доступу до неї та проведення рятувальних, пошукових чи евакуаційних заходів. Таке ототожнення є юридично неприпустимим, оскільки норми частини другої статті 46 ЦК України не прив`язують перебіг шестимісячного строку до формального статусу воєнного стану як правового режиму, а пов`язують його виключно з фактом зникнення особи у зв`язку з воєнними діями або збройним конфліктом та з можливістю встановлення її загибелі внаслідок таких подій. Саме цю ключову правову позицію прямо та недвозначно сформулювала Велика Палата Верховного Суду, зазначивши, що: шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, обчислюється не від моменту припинення воєнного стану як правового режиму, а від фактичного завершення активних бойових дій на конкретній території, де особа зникла безвісти.
Таким чином, вирішальне значення для застосування скороченого строку мають не загальнодержавні правові режими, а реальні, об`єктивні та документально підтверджені бойові обставини в конкретному районі, включаючи: інтенсивність і тривалість обстрілів; характер бойових зіткнень; наявність або відсутність реального контролю над територією; можливість або неможливість доступу до місця події та проведення пошуково- евакуаційних заходів. Більше того, саме Міністерство оборони України у своїх поясненнях фактично підтверджує сукупність цих обставин, визнаючи, що територія населеного пункту Макіївка Сватівського району Луганської області з 24 лютого 2022 року перебуває в зоні активних бойових дій; обстріли мали системний, інтенсивний та тривалий характер, що об`єктивно створювало постійну загрозу життю; контроль над місцевістю неодноразово фактично втрачався та змінювався, що унеможливлювало стабільний доступ українських сил до району події та створювало нездоланні перешкоди для евакуації тіл загиблих. Таким чином, самі ж доводи Міністерства оборони України підтверджують наявність саме тих обставин, які законодавець визнав достатніми для застосування спеціального шестимісячного строку, а не загального дворічного строку безвісної відсутності.На підставі викладеного, просить суд, відхилити додаткові пояснення Міністерства оборони України , як необгрунтовані та задовільнити її заяву у повному обсязі. 
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримала. 
Представник військової частини НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.
Представник Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмові пояснення. згідно яких просив суд відмовити у задоволенні заяви. 
Суд, вивчивши заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, дійшов до висновку, що вимоги заяви обґрунтовані i підлягають задоволенню.
Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав; суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Згідно з п.3 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Відповідно до статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
В постанові від 11 грудня 2024 року Велика Палата Верховного Суду (справа № 755/1102/22) зробила висновок про те, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.
Також, Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій (пункт 99 постанови ВП ВС).
У такому випадку у разі подій (наприклад, авіаударів, ракетних обстрілів, терактів, підривів на мінах, загибелі під час евакуації чи гуманітарної місії) на територіях, які формально не є зоною активних бойових дій, але мають прямий зв`язок з воєнними діями, збройним конфліктом, суд має право розпочати відлік шестимісячного строку з моменту такої події. Якщо докази, як-от: відеоматеріали, документи або показання свідків тощо, дозволяють з високим ступенем вірогідності припустити ймовірну загибель особи, зволікання у визнанні фізичної особи померлою стає невиправданим і не відповідає принципу правової визначеності (пункт 100 постанови ВП ВС).
Відповідно до частин 3-4 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.
Відповідно до статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.
Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.
Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.
З огляду на викладене, виходячи зі змісту статей 43, 46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України Верховний Суд у постановах від 28 лютого 2024 року у справі № 506/358/22 (провадження № 61-7094св23) та від 13 березня 2024 року у справі № 204/724/23 (провадження № 61-16728св23) дійшов висновку про те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункти 8, 9 частини першої статті 315 ЦПК України).
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 
Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 0047499792 від 16 жовтня 2024 року, 19 квітня 1991 року у виконавчому комітеті Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, був зареєстрований шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , актовий запис 3. Прізвище дружини після укладення шлюбу – ОСОБА_7 . 
Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_2 , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 .
Як вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. В. Кучурів Сторожинецького району Чернівецької області помер ОСОБА_5 .
Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00047768735 від 01 листопада 2024 року, 21 листопада 1999 року у виконавчому комітеті Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, був зареєстрований шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , актовий запис27. Прізвище дружини після укладення шлюбу – ОСОБА_9 . 
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 проходив військову службу по мобілізації в військовій частині НОМЕР_1 на посаді кулеметника 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону. 
Сповіщенням про зникнення безвісти від ІНФОРМАЦІЯ_2 № 2/4598 від 07.10.2024 р., ОСОБА_1 повідомлено про зникнення безвісти 05.10.2024 ОСОБА_2 у районі с. Макіївка під час виконання обов`язків служби. 
Згідно Акту службового розслідування військової частини НОМЕР_1 , складеним комісією, призначеною наказом командира, встановлено, що 05.10.2024 стало відомо, що в період з 08:32 по 08:44 під час виконання бойового завдання в районі оборони НОМЕР_2 механізованого батальйону поблизу населеного пункту Макіївка, Сватівського району, Луганської області, внаслідок мінометного обстрілу з боку збройних сил російської федерації зник безвісті солдат ОСОБА_2 . Військовослужбовці НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 з 15 лютого 2024 року вибули зі складу сил та засобів оперативно- тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_6 » і прибули до складу сил та засобів тактично, групи « ІНФОРМАЦІЯ_7 » оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_8 », з метою здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях 23.05.2024 №148. Згідно доповіді командира зведеної механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_3 від 07.10.2024 №11393/1 стале відомо, що 05.10.2024 в період з 08:32 по 08:44 під час утримання визначних позицій в районі оборони НОМЕР_2 механізованого батальйону поблизу населеного. пункту Макіївка, Сватівського району, Луганської області з метою недопущення просування противника в глиб території, противник здійснив мінометний обстріл по позиції НОМЕР_2 механізованого батальйону. Внаслідок чого солдат ОСОБА_10 зник безвісти.
Зброя автомат АК-74 № НОМЕР_6 втрачена на позиції ВП Шахрай (DC 26122 50684) в комплекті яка закріплена за солдатом ОСОБА_2 .
Військовослужбовець перебував у межах району відповідальності військової частини НОМЕР_1 та виконував бойове завдання у складі НОМЕР_2 механізованого батальйону у відповідності до бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 26.09.2024 №3948/КП***.
Відповідно до наданих письмових пояснень солдата ОСОБА_11 , останній вказав, що 05.10.2024 в період з 08:32 по 08:44 під час утримання визначних позицій в районі оборони 2 механізованого батальйону поблизу населеного пункту Макіївка, Сватівського району, Луганської області з метою недопущення просування противника в глиб території, противник здійснив мінометний обстріл по позиції НОМЕР_2 механізованого батальйону, під час близького розриву снаряду отримав осколкове поранення солдат ОСОБА_4 після надання йому першої медичної допомоги в безпосередній близькості прилетів ще один снаряд після якого солдат ОСОБА_4 отримав поранення не сумісне з життям. Оскільки противних продовжував мінометний обстріл, тіло евакуювати не було можливості. Через короткий час солдат ОСОБА_2 , який рухався на відстані від них передав по рації що спробує врятувати солдата ОСОБА_4 , але через якийсь час передав, що теж отримав поранення. Інтенсивний мінометний обстріл не стихав, солдат ОСОБА_2 перестав виходити на зв`язок, із-за отриманих поранень інтенсивного мінометного обстрілу не було можливості перевірити стан солдата ОСОБА_2 та евакуювати тіло солдата ОСОБА_4 . Солдат ОСОБА_12 надав аналогічні пояснення.
Як вбачається із витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 4800 від 25.10.2024 року, за результатами проведеного службового розслідування, встановлено факт зникнення безвісти солдата ОСОБА_2 з 05.10.2024 року у населеному пункті Макіївка, Сватівського району Луганської області, під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану. 
Відповідно до Кодифікатора адміністративно-територіальних одиниць та територій територіальних громад введеним Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 26.11.2020 №290 с. Макіївка відноситься Красноріченської селищної територіальної громади.
Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.
Відповідно до Переліку бойові дії на території с. Макіївка Красноріченської селищної територіальної громади Сватівського району Луганської області, на території якої зник безвісти ОСОБА_2 розпочалися 24.02.2022 року. При цьому в Переліку відсутня інформація про те, чи ведуться активні бойові дії на вказаній території, чи вона є тимчасово окупованою, а тому відлік шестимісячного строку для звернення до суду з заявою про оголошення ОСОБА_2 померлим слід обчислювати з 05.10.2024 року, який уже минув.
Отже, дослідивши надані заявницею докази та встановивши на їх підставі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що існують достатні підстави для оголошення ОСОБА_2 , загиблим за обставин виконання безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії Російської Федерації ІНФОРМАЦІЯ_1 в н.п. Макіївка Сватівського району Луганської області.
Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження.
Від встановлення факту загибелі військовослужбовця при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав дружини загиблого, що відповідає положенням ст.306 ЦПК України відповідно до якої у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою.
Заінтересовані особи, не висловили будь-яких аргументованих заперечень щодо задоволення заяви та встановлення факту, щодо до якого має місце звернення заявника.
Відповідно до частини першої ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Таким чином, єдиною підставою для державної реєстрації смерті у даному випадку є рішення суду про оголошення особи померлою.
На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 46, 47 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 293, 306-309 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Міністерство оборони України та Військова частина НОМЕР_1 та про оголошення фізичної особи померлою - задовільнити.
Оголосити померлим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця села Чагор Глибоцького району Чернівецької області, кулеметника 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 6 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.
Датою смерті ОСОБА_2 вважати - ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцем смерті вважати село Макіївка Сватівського району Луганської області, Україна.
Копію даного рішення після набрання законної сили відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану для державної реєстрації смерті особи, нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна ОСОБА_2 , а також військовій частині НОМЕР_1 для врахування в цілях організації обліку особового складу та проходження військової служби ОСОБА_2 .
Роз`яснити, що порядок скасування рішення про оголошення фізичної особи померлою, у разі її появи визначений ст. 309 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. 

ГЛОВУЮЧИЙ СУДДЯ:

ПРИСЯЖНІ: