ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2026	м. Дніпро	Справа № 904/6830/25	

Господарський суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Перової О.В., за участю секретаря судового засідання Манастирного В.О., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи
за позовом ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1  
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛЕРІС", 49000, м.Дніпро, вул. Європейська, буд.30, офіс 70, код ЄДРПОУ 34513509 
про припинення трудових відносин та виключення відомостей з реєстру 

Представники сторін:
від позивача: Шилов Семен Олександрович, адвокат
від відповідача: не з`явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛЕРІС", якою просить суд:
- припинити трудові відносин між ОСОБА_1 (Адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .; РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ “ГЛЕРІС” (Місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Європейська (до перейменування – Миронова) буд. 30, офіс 70.; код з ЄДРПОУ: 34513509) з дня набрання рішенням суду законної сили, у зв`язку зі звільненням із займаної посади за власним бажанням. 
- виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань з розділу "Відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо" відомості про ОСОБА_1 (Адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .; РНОКПП: НОМЕР_1 ), як про директора (керівника) ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ “ГЛЕРІС” (Місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Європейська (до перейменування – Миронова) буд. 30, офіс 70.; код з ЄДРПОУ: 34513509).
Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2025 справу № 904/6830/25 передано на розгляд судді Перовій О.В.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 07.01.2026 об 11:00год. 
06.01.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів. 
У підготовче засідання з`явився представник позивача.
Відповідач у підготовче засідання не з`явився, явку повноважного представника не забезпечив, про місце, день та час судового засідання був належним чином повідомлений. До суду повернувся поштовий конверт із копією ували Господарського суду Дніпропетровської області від 08.12.2025 у справі № 904/6830/25, з відміткою Укрпошти "адресат відсутній".
У підготовчому засіданні 07.01.2026 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 10.02.2026 об 11 год 00 хв, одночасно із наданням можливості учасникам судового процесу подати до першого засідання по суті додаткові пояснення та докази, що занесено до протоколу судового засідання.
У судове засідання з`явився представник позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, явку повноважного представника не забезпечив, про місце, день та час судового засідання був належним чином повідомлений. До суду повернувся поштовий конверт із копією ували Господарського суду Дніпропетровської області від 07.01.2026 у справі № 904/6830/25, з відміткою Укрпошти "адресат відсутній".
Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.
У судовому засіданні 10.02.2026 проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення. 
Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, 

ВСТАНОВИВ:

27.07.2006 року проведено державну реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛЕРІС", про що в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис № 12241020000028380 та підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 
Місцезнаходження юридичної особи: Україна, 49600, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вулиця Миронова, буд.30, офіс 70. 
Рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛЕРІС", оформленого протоколом від 01.08.2008, затверджено Статут Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛЕРІС" (далі – Статут). 
Відповідно до пункту 1.1 Статуту Товариство з обмеженою відповідальністю "ГЛЕРІС" є юридичною особою приватного права з моменту його державної реєстрації і діє відповідно до Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Законів України «Про господарські товариства», «Про зовнішньоекономічну діяльність» та іншого чинного в Україні законодавства, з метою одержання прибутку. 
Учасниками Товариства є: 
- Компанія КАСЕРТА ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД, Кіпр; 
- Компанія КРУТІМАКС ДЕВЕЛОПМЕНТ ЛІМІТЕД, Кіпр;
- Компанія ГОМАРД КОНСАЛТІНГ ЛІМІТЕД, Кіпр; 
- Компанія ХОЛЛІВЕЛ КОММЕРШІАЛ ЛІМІТЕД, Кіпр; 
- Компанія ЛОНАР ЕНТЕРПРАЙЗЕС ЛІМІТЕД, Кіпр (пункт 1.2. Статуту). 
Вищим органом Товариства є загальні збори його учасників. Вони скликаються з учасників або призначених ними представників. Представники учасників можуть бути постійними або призначатися на певний термін. Учасник має право у будь-який час змінити свого представника на загальних зборах учасників, повідомивши про це інших учасників. Учасник Товариства має право передавати свої повноваження у зборах іншому учаснику або представникові іншого учасника Товариства (пункт 7.1. Статуту). 
Учасники мають кількість голосів, пропорційно до розміру їх часток у Статутному капіталі. Голосування на зборах відбувається за принципом: один відсоток – один голос. У випадку розгляду питання про виключення учасника з Товариства, цей учасник або його представник, не приймає участі у голосуванні (пункт 7.2. Статуту).
До виключної компетенції загальних зборів учасників належить, зокрема обрання і відкликання директора; виключення учасника з Товариства (пункт 7.3. Статуту). 
Загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють в сукупності більше 60 відсотків голосів. Брати участь у загальних зборах з правом дорадчого голосу можуть члени виконавчих органів, які не є учасниками Товариства. Учасники зборів, які беруть участь у загальних зборах, реєструються з зазначенням кількості голосів, яку має кожний учасник. Цей перелік підписується головою та секретарем зборів (пункт 7.5. Статуту). 
Про проведення загальних зборів учасники Товариства повідомляються персонально, шляхом направлення кожному учаснику письмового повідомлення поштою, а також електронними засобами зв`язку (телефон, факс, електронна пошта), з зазначенням часу і місця проведення зборів. а також порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менше як за 30 календарних днів до скликання загальних зборів (пункт 7.8. Статуту). 
Виконавчий орган Товариства – директор, який здійснює поточне керівництво діяльністю товариства. Директор вирішує усі питання діяльності Товариства, крім тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників. Загальні збори учасників можуть прийняти рішення про передання частини повноважень, що їм належить, до компетенції директора. Директор підзвітний загальним зборам учасників і організовує виконання їх рішень. Директор не може бути одночасно головою загальних зборів учасників Товариства (пункт 8.1. Статуту). 
Керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛЕРІС" є ОСОБА_1 ; засновниками – ХОЛЛІВЕЛ КОММЕРШІАЛ ЛІМІТЕД, резидентство: Кіпр, розмір частки засновника (учасника): 7500,00 грн., що становить 20 % від статутного капіталу Товариства; ГОМАРД КОНСАЛТІНГ ЛІМІТЕД, резидентство: Кіпр, розмір частки засновника (учасника): 7500,00 грн., що становить 20 % від статутного капіталу Товариства; КАСЕРТА ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД, резидентство: Кіпр, розмір частки засновника (учасника): 7500,00 грн, що становить 20 % від статутного капіталу Товариства; КРУТІМАКС ДЕВЕЛОПМЕНТ ЛІМІТЕД, резидентство: Кіпр, розмір частки засновника (учасника): 7500,00 грн, що становить 20 % від статутного капіталу Товариства; ЛОНАР ЕНТЕРПРАЙЗЕС ЛІМІТЕД, резидентство: Кіпр, розмір частки засновника (учасника): 7500,00 грн., що становить 20 % від статутного капіталу Товариства; кінцевий бенефіціарний власник (контролер) – відсутній. 
ОСОБА_1 призначено директором Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛЕРІС" з 11.08.2015 за рішенням загальних зборів учасників Товариства від 10.08.2015, що оформлене протоколом № 20 від 10.08.2015. 
Згідно наказу ТОВ "ГЛЕРІС" № 3-к від 11.08.2015 ОСОБА_1 приступила до виконання обов`язків директора ТОВ "ГЛЕРІС" з 11.08.2015, відповідні зміни внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (запис № 12241070020028380 від 13.08.2015).
24.09.2025 року ОСОБА_1 написала заяву про звільнення її з займаної посади директора ТОВ «ГЛЕРІС» за власним бажанням, на підставі статті 38 КЗпП, 01 грудня 2025 року. 
Згадана заява 25.09.2025 була направлена позивачем на адреси ТОВ «ГЛЕРІС», ХОЛЛІВЕЛ КОММЕРШІАЛ ЛІМІТЕД, ГОМАРД КОНСАЛТІНГ ЛІМІТЕД, КАСЕРТА ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД, КРУТІМАКС ДЕВЕЛОПМЕНТ ЛІМІТЕД та ЛОНАР ЕНТЕРПРАЙЗЕС ЛІМІТЕД, про що свідчать опис вкладення у цінний лист, поштові накладні, копії роздруківок з сайту https://i-cyprus.com/ з адресами усіх учасників Товариства, копії фото конвертів з трек-номером і іншими реквізитами оформленими працівником поштового відділення при прийнятті листів на відправлення, копії фіскальних чеків на придбання поштових марок для оплати здійснення вказаних поштових відправлень.
Разом із заявою про звільнення ОСОБА_1 направила кожному учаснику Товариства персональне повідомлення про скликання загальних зборів учасників ТОВ «ГЛЕРІС» з наступних питань:
1. Про звільнення з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛЕРІС».
2. Про обрання директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛЕРІС».
3. Про проведення державної реєстрації змін до відомостей про Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЛЕРІС», що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Водночас 19.10.2025 ОСОБА_1 направила на відомі електронні адреси повідомлення про скликання загальних зборів учасників Товариства всім учасникам Товариства по електронній пошті. 
Згідно інформації, що міститься на офіційному сайті Укрпошти, поштове відправлення з трек-номером RА491200362UA знаходилось у відділенні доставки, про що ЛОНАР ЕНТЕРПРАЙЗЕС ЛІМІТЕД (Кіпр) був повідомлений з 08.10.2025 та вручено 03.11.2025;
- поштове відправлення з трек-номером RА491200376UA вручено ХОЛЛІВЕЛ КОММЕРШІАЛ ЛІМІТЕД (Кіпр) 16.10.2025;
- поштове відправлення з трек-номером RА491200380UA знаходилось у відділенні доставки, про що КАСЕРТА ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД (Кіпр) був повідомлений з 08.10.2025 та вручено 03.11.2025;
- поштове відправлення з трек-номером RА491200393UA вручено КРУТІМАКС ДЕВЕЛОПМЕНТ ЛІМІТЕД (Кіпр) 16.10.2025;
- поштове відправлення з трек-номером RА491200402UA знаходилось у відділенні доставки, про що ГОМАРД КОНСАЛТІНГ ЛІМІТЕД (Кіпр) був повідомлений з 08.10.2025. 
21.12.2025 директором Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛЕРІС» ОСОБА_1 складений акт про неявку учасників (представників учасників) Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛЕРІС» на загальні збори учасників, відповідно до якого учасники Товариства: ЛОНАР ЕНТЕРПРАЙЗЕС ЛІМІТЕД (Кіпр), КАСЕРТА ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД (Кіпр), КРУТІМАКС ДЕВЕЛОПМЕНТ ЛІМІТЕД (Кіпр) 16.10.2025 та ГОМАРД КОНСАЛТІНГ ЛІМІТЕД (Кіпр) на загальні збори не з`явилися, про причини неявки не повідомили. 3 огляду на неявку учасників Товариства, загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛЕРІС» не відбулись через неможливість їх проведення.
Позивач стверджує, що відповідачем не здійснено дій, спрямованих на вирішення питання про звільнення позивача з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛЕРІС», чим було порушено охоронювані законом права позивача.
Предметом спору у даній справі є припинення трудових відносин ОСОБА_1 з Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЛЕРІС» з дати набрання судовим рішенням законної сили, у зв`язку зі звільненням із займаної посади за власним бажанням на підставі частини першої статті 38 Кодексу законів про працю України, виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з розділу "Відомості про керівника юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо" відомості про ОСОБА_1 , як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛЕРІС».
Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин, пов`язаних із припиненням повноважень позивача із займаної посади, порушення суб`єктивного права, за захистом якого позивач звернувся до суду.
Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи у їх сукупності, ураховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке.
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.
Згідно зі статтею 3 Кодексу законів про працю України до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього (стаття 4 Кодексу законів про працю України).
За приписом частини четвертої статті 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання.
Відповідно до частин першої, другої статті 97 Цивільного кодексу України управління товариством здійснюють його органи.
Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.
Згідно із статтею 99 Цивільного кодексу України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад.
Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Виконавчий орган, що складається з кількох осіб, приймає рішення у порядку, встановленому абзацом першим частини другої статті 98 цього Кодексу.
Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.
Корпоративні права учасників товариства є об`єктом захисту, визначеного статтею 13 Конституції України, зокрема, у спосіб, передбачений частиною третьою статті 99 Цивільного кодексу України, згідно з якою повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.
У мотивувальній частині Рішення № 1-рп/2010 Конституційного Суду України від 12 січня 2010 року у справі №1-2/2010 за конституційним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний фінансово-правовий консалтинг" про офіційне тлумачення частини третьої статті 99 Цивільного кодексу України зазначено, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством.
Припинення повноважень члена виконавчого органу товариства відповідно до частини третьої статті 99 Цивільного кодексу України є дією уповноваженого органу товариства, спрямованою на унеможливлення здійснення членом його виконавчого органу управлінської діяльності. Необхідність такої норми зумовлена специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління.
За природою корпоративних відносин, юридичній особі приватного права, органу управління, учасникам товариства має бути надано можливість у будь-який час оперативно відреагувати на дії особи, яка здійснює представницькі функції зі шкодою (чи можливою шкодою) для інтересів товариства, шляхом позбавлення її відповідних повноважень.
За змістом положень частини третьої статті 99 Цивільного кодексу України компетентному (уповноваженому) органу товариства надано право припиняти повноваження члена виконавчого органу у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав чи без зазначення жодних підстав.
Така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не може розглядатися в площині трудового права.
Отже, здійснення компетентним органом господарюючого суб`єкта права на усунення від посади відповідно до статті 99 Цивільного кодексу України можливе в порядку реалізації ним своїх корпоративних прав у разі, якщо інше не передбачене статутом.
Така правова позиція викладена, зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.02.2021 у справі № 753/17776/19, постанові Верховного Суду від 02.08.2022 у справі № 908/273/21, постанові Верховного Суду від 15.02.2023 у справі № 910/8343/21.
Верховний Суд у постанові від 04.05.2023 у справі № 911/3656/20 дійшов висновку, що при вирішенні питання щодо порушення прав позивача, зокрема, права на зайняття посади голови, має значення не наявність підстав для припинення повноважень посадової особи, а дотримання органом управління (загальними зборами, наглядовою радою) передбаченої цивільним законодавством та установчими документами юридичної особи процедури ухвалення рішення про таке припинення.
Припинення повноважень генерального директора як виконавчого органу підприємства за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від звільнення працівника на підставі положень Кодексу законів про працю України. Саме тому можливість припинення повноваження генерального директора підприємства як виконавчого органу міститься не в приписах Кодексу законів про працю України, а в статті 99 Цивільного кодексу України, тобто не є предметом регулювання трудового права.
Реалізація власником підприємства корпоративних прав шляхом звільнення його генерального директора стосується також наділення його повноваженнями на управління підприємством або позбавлення таких повноважень на управління підприємством. Хоч таке рішення може мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальними за таких обставин є корпоративні правовідносини.
Здійснення компетентним органом господарюючого суб`єкта права на усунення від посади відповідно до статті 99 Цивільного кодексу України можливе в порядку реалізації ним своїх корпоративних прав у разі, якщо інше не передбачене статутом.
Якщо статутом передбачено підстави звільнення, усунення від виконання своїх повноважень одним з органів управління кооперативом, такі спори мають розглядати в залежності від причини звільнення, зазначеної у відповідному рішенні компетентного (уповноваженого) органу.
Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.10.2020 у справі №683/351/16-ц.
За таких обставин, звільнення директора товариства з обмеженою відповідальністю можливе лише за умови прийняття відповідного рішення загальними зборами учасників Товариства, тобто, внаслідок прийняття управлінського рішення.
Конституційний Суд України у Рішеннях від 07.07.2004 № 14-рп/2004, від 16.10.2007 № 8-рп/2007 та від 29.01.2008 № 2-рп/2008 визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.
Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 06.09.2023 у справі №127/27466/20 (провадження №12-10гс23) за загальним правилом створення (обрання) виконавчого органу товариства відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства (частина перша статті 99 Цивільного кодексу України, пункт 7 частини другої статті 30 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" або в окремих випадках - наглядової ради товариства (частина друга статті 38 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю"). Це рішення породжує між особами, яких воно стосується, корпоративні відносини, у яких обрана особа наділяється повноваженнями з управління.
Ці корпоративні відносини також є підставою для виникнення відносин представництва товариства перед третіми особами, а також трудових відносин, що регулюються законодавством про працю, та виникають у зв`язку з укладенням в установленому порядку (частина дванадцята статті 39 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю") з одноосібним виконавчим органом (членом колегіального виконавчого органу) трудового договору (контракту).
Такий трудовий договір (контракт) може визначати окремі аспекти діяльності одноосібного виконавчого органу (члена колегіального виконавчого органу) як працівника товариства, зокрема, строк здійснення ним повноважень; права, обов`язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальну); умови матеріального забезпечення; умови звільнення з посади (у тому числі дострокового).
Судом з`ясовано, що ОСОБА_1 з 11.08.2015 призначено директором Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛЕРІС» за рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛЕРІС», що оформлене протоколом від 10.08.2015, доказів укладення трудового договору (контракту) в порядку, передбаченому частиною дванадцятою статті 39 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" матеріали справи не містять. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.09.2023 у справі №127/27466/20 (провадження №12-10гс23) дійшла висновку про те, що оскільки з позивачем трудовий контракт не укладався, між позивачем та Товариством не виникав спір стосовно припинення такого правочину. Відтак неправильними є висновки судів попередніх інстанцій та доводи учасників цієї справи про необхідність застосування у спірних правовідносинах норм КЗпП України, зокрема статті 38 цього Кодексу, яка визначає порядок розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника.
Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.09.2023 у справі №127/27466/20 (провадження №12-10гс23), водночас в обох випадках - коли особу обрано до складу виконавчого органу (між товариством та особою встановлені відносини управління товариством) та укладено трудовий договір (встановлені трудові відносини) і коли існують тільки відносини з управління товариством без укладення трудового договору - саме відносини з управління товариством, у яких директору надані відповідні повноваження, за здійснення яких він несе встановлену законом відповідальність, становлять основу відносин між товариством та цією особою.
Статтею 39 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" передбачено, що повноваження одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу можуть бути припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень лише шляхом обрання нового одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу або тимчасових виконувачів їхніх обов`язків. У разі припинення повноважень одноосібного виконавчого органу або члена колегіального виконавчого органу договір із цією особою вважається припиненим. Статутом товариства може бути передбачено вимогу про обрання нових членів чи тимчасових виконувачів обов`язків для всіх членів колегіального виконавчого органу.
Загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства (частина перша статті 98 Цивільного кодексу України).
Статтею 31 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" передбачено, що загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, зокрема, з ініціативи виконавчого органу товариства (пункт 1).
Порядок скликання загальних зборів учасників товариства визначено статтею 32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", частина перша якої передбачає, що загальні збори учасників скликаються виконавчим органом товариства. Статутом товариства може бути визначений інший орган, уповноважений на скликання загальних зборів учасників.
Суд враховує, що у вирішенні цього спору не є визначальним питання укладання письмового договору з директором, а основним є дотримання директором процедури скликання загальних зборів товариства з метою припинення своїх повноважень та обрання нового директора.
За приписами частини першої статті 29 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" загальні збори учасників є вищим органом товариства.
Загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства, крім питань, віднесених до виключної компетенції інших органів товариства законом або статутом товариства.
Пунктом 7.3. Статуту визначено, що до виключної компетенції загальних зборів учасників належить, зокрема обрання і відкликання директора; виключення учасника з Товариства. 
Загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють в сукупності більше 60 відсотків голосів. Брати участь у загальних зборах з правом дорадчого голосу можуть члени виконавчих органів, які не є учасниками Товариства. Учасники зборів, які беруть участь у загальних зборах, реєструються з зазначенням кількості голосів, яку має кожний учасник. Цей перелік підписується головою та секретарем зборів (пункт 7.5. Статуту). 
Про проведення загальних зборів учасники Товариства повідомляються персонально, шляхом направлення кожному учаснику письмового повідомлення поштою, а також електронними засобами зв`язку (телефон, факс, електронна пошта), з зазначенням часу і місця проведення зборів. а також порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менше як за 30 календарних днів до скликання загальних зборів (пункт 7.8. Статуту). 
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 направляла засобами поштового зв`язку та електронною поштою на адреси Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛЕРІС», учасників Товариства: ЛОНАР ЕНТЕРПРАЙЗЕС ЛІМІТЕД (Кіпр), КАСЕРТА ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД (Кіпр), КРУТІМАКС ДЕВЕЛОПМЕНТ ЛІМІТЕД (Кіпр) 16.10.2025 та ГОМАРД КОНСАЛТІНГ ЛІМІТЕД (Кіпр) повідомлення про скликання загальних позачергових зборів учасників Товариства від 24.09.2025 та заяву від 24.09.2025 про звільнення з посади директора Товариства з 01.12.2025, за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП. Докази направлення наявні в матеріалах справи.
Отже, судом встановлено, що позивачем були вчинені всі необхідні, передбачені законодавством та статутом залежні від нього дії для звільнення з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛЕРІС".
Відповідно до постанови Верховного Суду від 17.02.2020 у справі №462/5997/17, особливістю звільнення директора товариства, на відміну від іншого працівника, є те, що дана особа є керівною і звільняється не лише на підставі вимог КЗпП України, а й з урахуванням вимог Закону України "Про господарські товариства", відповідно до якого має право самостійно ініціювати скликання загальних зборів товариства.
Отже, директор товариства користується такими ж правами як і будь-який інший працівник.
Разом з тим, особливість звільнення директора із займаної посади полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників Товариства.
Системний аналіз положень статті 38 Кодексу законів про працю України, статті 145 Цивільного кодексу України, статей 58, 60, 62 Закону України "Про господарські товариства" дає підстави для висновку, що праву директора товариства на звільнення за власним бажанням кореспондує обов`язок учасників товариства провести загальні збори та розглянути заяву директора про звільнення і створення виконавчого органу.
Суд зазначає, що кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 ГПК України, втрачає сенс.
Судом було встановлено, що позивачем дотримано приписи законодавства щодо порядку скликання загальних зборів учасників товариства, що передбачено статтею 32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" та Статутом, а також порядку звільнення з посади за власним бажанням, що передбачений статтею 38 Кодексу законів про працю України.
Однак, до цього часу заява позивача про звільнення зборами учасників відповідача у встановленому порядку не розглянута, рішення про звільнення не прийнято.
Позивач просить визнати припиненими трудові відносини з 01.12.2025. Зазначена у позовній заяві дата звільнення визначалась як дата, на яку були скликані загальні збори учасників товариства.
У даній справі позовні вимоги спрямовані, насамперед, на припинення правовідносин з управління, які існують між директором та Товариством. 
Оскільки, матеріали справи не містять укладеного трудового договору (контракту) між позивачем та товариством, спір не виник стосовно припинення такого правочину. 
Відтак у спірних правовідносинах судом не застосовуються норми статті 38 КЗпП України, яка визначає порядок розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника.
Слід врахувати, що суд не може вирішити (визначити юридичний факт) про визнання припиненими трудових відносин між позивачем та відповідачем.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 237 ГПК України при ухваленні рішення саме суд, а не позивач вирішує яку правову норму належить застосувати до спірних правовідносин.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу судів, що відповідно до принципу jura novit curia ("суд знає закони") неправильна юридична кваліфікація сторонами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм. Такі висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2019 у справі №265/6582/16-ц, від 12.06.2019 у справі №487/10128/14-ц, від 11.09.2019 у справі №487/10132/14-ц.
Принцип "jura novit curia", з одного боку, підлягає безумовному застосуванню: суд зобов`язаний застосувати правильні норми права, перекваліфікувавши позов, незалежно від посилань позивача. З другого боку, перекваліфіковуючи позов за цим принципом, суд може порушити право на справедливий суд як щодо відповідача, так і щодо позивача. У таких умовах слід зважати на принцип змагальності та рівності сторін. Сторін не можна позбавляти права на аргументування своєї позиції й надання доказів в умовах нової кваліфікації судом правовідносин (рішення Європейського суду з прав людини від 14 січня 2021 року у справі "Гусєв проти України" (скарга № 25531/12)).
При вирішенні спору суд в межах своїх процесуальних функціональних повноважень та в межах позовних вимог встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки ін.) правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець указує саме на "норму права", що є значно конкретизованим, аніж закон. Більше того, з огляду на положення Господарського процесуального кодексу України така функціональність суду носить імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходять своє відображення в судовому рішенні, зокрема у його мотивувальній й резолютивній частинах.
Отже, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia.
Належним та ефективним способом захисту прав та законних інтересів позивача буде не вимога про визнання трудових відносин припиненими (визначення юридичного факту), про що йдеться у постановах КЦС ВС від 24.12.2019 у справі №758/1861/18 та від 17.03.2021 у справі №761/40378/18, а вимога припинити такі трудові відносини за рішенням суду, які (трудові відносини) будуть припинені саме з дати набрання судовим рішенням законної сили, адже констатація ретроспективно припинення трудових відносин певною датою у минулому, по суті зводиться до встановлення факту припинення цих правовідносин з відповідної дати без прийняття загальними зборами товариства відповідного рішення.
За приписом частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тож суд враховує висновки Великої Палати, викладені у постанові Верховного Суду від 06.09.2023 у справі № 127/27466/20.
З огляду на те, що позивач у визначений чинним законодавством України строк повідомив Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЛЕРІС» про звільнення з посади директора Товариства за власним бажанням, на підставі частини першої статті 38 Кодексу Законів про працю, скликав загальні збори учасників Товариства, однак останній не вчинив жодних дій на припинення трудових відносин, суд приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту шляхом припинення трудових відносин між Товариством з обмеженою відповідальністю «Глеріс» та ОСОБА_1 з дати набрання законної сили рішенням суду у справі, що відповідає способу захисту, передбаченому пунктом 7 частини другої статті 16 ЦК України.
Отже, позовні вимоги в частині припинення трудових відносин між ОСОБА_1 та ТОВ «ГЛЕРІС» з дня набрання рішенням суду законної сили, у зв`язку зі звільненням із займаної посади за власним бажанням, підлягає задоволенню. 
Також позивач просить суд зобов`язати виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань з розділу “Відомості про керівника юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо” відомості про ОСОБА_1 , як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛЕРІС" (код ЄДРПОУ 34513509). 
Державний реєстратор при здійсненні будь-яких реєстраційних дій керується Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", який є спеціальним Законом, що регулює відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб-підприємців. 
Відповідно до пункту 13 частини другої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі, зокрема, містяться відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта, інформація для здійснення зв`язку з керівником юридичної особи (телефон та/або адреса електронної пошти), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи. 
У частині першій статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" визначено, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації та судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі.
Відповідно до частин першої, другої статті 173 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
Заявлена позивачем вимога про виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з розділу "Відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо" відомостей про ОСОБА_1 , як про директора (керівника) Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛЕРІС» є похідною від вимоги про визнання припиненими трудових відносин між директором (керівником) ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЛЕРІС» з 01.12.2025, у зв`язку зі звільненням із займаної посади директора за власним бажанням, на підставі частини першої статті 38 Кодексу законів про працю України.
Суд вважає, що наявність у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про те, що ОСОБА_1 є директором Товариства з обмеженої відповідальності «ГЛЕРІС» порушує її права, оскільки дана інформація є у вільному доступі та використовується користувачами реєстру.
Позивач позбавлений можливості виключити інформацію щодо себе, як керівника відповідача у встановлений Законом спосіб та порядок, шляхом надання державному реєстратору документів визначених в статті 17 Закону про реєстрацію, при цьому уповноважений на звільнення керівника орган підприємства не розглянув по суті заяву позивача про звільнення протягом передбачених законодавством строків, не виконав покладені на нього обов`язки, тим самим допустив порушення трудових прав позивача.
У постанові Верховного Суду від 05.02.2020 у справі №914/393/19 зроблено висновок, що як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Процедура звільнення директора із займаної посади внаслідок припинення трудових відносин з товариством має супроводжуватись виключенням директора з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Верховний Суд у постанові від 24.12.2019 у справі №758/1861/18 зазначив, що факт припинення повноважень директора як посадової особи законодавець пов`язує із моментом внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
З огляду на прийняття судом рішення щодо припинення трудових відносин позивача з Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЛЕРІС» та з метою забезпечення ефективності наданого судового захисту і унеможливлення необхідності вчинення будь-яких інших заходів задля захисту визначеного інтересу позивача, суд дійшов висновку про те, що із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з розділу "Відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо" підлягає виключенню відомості про ОСОБА_1 , як про директора (керівника) Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛЕРІС».
Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 ГПК України).
Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За викладеного, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги у повному обсязі. 
Щодо судових витрат.
Згідно із частиною першою статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Закон України "Про судовий збір" визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно із частиною третьою статті 4 Закону України “Про судовий збір” при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (стаття 9 Закону України "Про судовий збір").
Оскільки при зверненні через систему “Електронний суд” до Господарського суду Дніпропетровської області заявлено дві вимоги немайнового характеру, то позивач сплатив судовий збір у розмірі 4 844,80 грн, про що свідчить платіжна інструкція № 88 від 01.12.2025.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у справі покладається на відповідача у розмірі 4 844,80 грн. 
Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛЕРІС" про припинення трудових відносин та виключення відомостей з реєстру задовольнити у повному обсязі. 

Припинити трудові відносини ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з Товариством з обмеженою відповідальністю “ГЛЕРІС” (49000, м. Дніпро, вул. Європейська (до перейменування – Миронова) буд. 30, офіс 70, код ЄДРПОУ 34513509) з дня набрання рішенням суду законної сили, у зв`язку зі звільненням із займаної посади за власним бажанням на підставі частини першої статті 38 Кодексу законів про працю України.

Виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з розділу "Відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо" відомості про ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), як керівника Товариством з обмеженою відповідальністю “ГЛЕРІС” (49000, м. Дніпро, вул. Європейська (до перейменування – Миронова) буд. 30, офіс 70, код ЄДРПОУ 34513509)

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛЕРІС", 49000, м.Дніпро, вул. Європейська, буд.30, офіс 70, код ЄДРПОУ 34513509 на користь ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  судовий збір у розмірі 4 844,80 грн (чотири тисячі вісімсот сорок чотири гривні 80 копійок).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 10.02.2026 

Суддя О.В. Перова