Справа №589/5400/24 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Прачук О. В.	
Номер провадження 33/816/927/25 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Єрмоленко С.В. з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 квітня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік. 
Провадження у справі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП. 
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн, - 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 квітня 2025 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік за те, що він 09.11.2024 о 16 год 40 хв в місті Шостка по вул. Кутузова, 2, керував автомобілем OPEL ASTRA д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода) від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці скоєння ДТП та в лікарні відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, 09.11.2024 о 16 год 40 хв в місті Шостка по вул. Кутузова, 2, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем OPEL ASTRA д.н.з. НОМЕР_1 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, внаслідок чого допустив виїзд на зустрічну смугу та скоїв зіткнення з автомобілем Mersedes-Benz д.н.з. НОМЕР_2 , чим порушив п. 2.3.б ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. 

Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Єрмоленко С.В. подала апеляційну скаргу в якій просила поновити строк на апеляційне оскарження постанови Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11.04.2025 року, скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 ..
В обґрунтування вимог поновлення строку на апеляційне оскарження постанови вказувала, що оскаржувана постанова Шосткинського міськрайонного суду Сумської області винесена 11 квітня 2025 року, однак про існування вказаної постанови ні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ні його захисник обізнані не були, про прийняте рішення їм відомо також не було. 
Про винесення судом постанови від 11.04.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП захиснику та особі, яка притягається до адміністративної відповідальності стало відомо лише 16.06.2025 після надходження вказаної постанови через підсистему «Електронний суд», що підтверджується карткою руху документу в електронному суді, яка додається до даної апеляційної скарги. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначала, що у ході розгляду справи судом першої інстанції порушені принципи повноти, всебічності та об`єктивного розгляду справи, не було дотримано вимог ст. 268 КУпАП 
Апелянт звертала увагу, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, у тому числі, відеозапис з нагрудної камери поліцейського не містять жодних відомостей стосовно вчинення саме ОСОБА_1 адміністративних правопорушень передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, у тому числі факту керування саме ним транспортним засобом. 
Апелянт зазначала, що працівниками поліції здійснювався психологічний тиск на ОСОБА_1 .. Тобто дії поліцейських були спрямовані на протиправне, провокаційне отримання від осіб, які знаходились на місці ДТП, зізнання у начебто керуванні кимось із них транспортним засобом. 
Також, стверджувала, що відеозапис не містить відомостей про зупинку транспортного засобу. Інші докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 керував будь-яким транспортним засобом в матеріалах справи також відсутні. 
Вказувала, що у даному випадку ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння через відсутність на це підстав, оскільки він не керував транспортним засобом, так як наслідок, не зобов`язаний був проходити вказаний огляд . 
В апеляційні скарзі звертала увагу, що з наданого відеозапису з нагрудної камери працівників патрульної поліції не вбачається момент виявлення або фіксування правопорушення, у зв`язку з чим вказаний запис не можна приймати до уваги оскільки він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальні послідовність винесення протоколу. 
Вказувала, що на відеозаписі, долученому до протоколу, не зафіксовано будь-яких доказів, що працівниками було роз`яснено ОСОБА_1 положення ст. 63 КУ та ст. 268 КУпАП, зокрема права на захист, що є підставою вважати складений протокол про адміністративне правопорушення недопустимим доказом. 
З огляду на викладене, апелянт зазначала, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не доведений належними доказами, тобто не доведені подія та склад адміністративного правопорушення, а тому, рішення суду першої інстанції підлягає перегляду. 

Розгляд справи було проведено як без особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , так і без його захисника - адвоката Єрмоленко С.В., які будучи належним чином повідомленими про розгляд апеляційної скарги до апеляційного суду не з`явились.
До початку судового розгляду справи від адвоката Єрмоленко С.В. надійшла заява, в якій вона просила провести розгляд справи без участі сторін. 
Тому, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Відповідно до змісту ч. 1 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Як вбачається з матеріалів справи, в судовому засіданні 11 квітня 2025 року ОСОБА_1 та його захисник Єрмоленко С.А. присутні не були, копія оскаржуваної постанови була отримана ними 16.06.2025 в Електронному кабінеті у підсистемі Електронний суд. Враховуючи вказані обставини, з метою забезпечення особі її права доступу до правосуддя для захисту своїх прав, апеляційний суд вважає за необхідне поновити захиснику Єрмоленко С.А. строк на апеляційне оскарження постанови судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 квітня 2025 року, як такий, що пропущений нею з поважних причин.

Щодо постанови судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 квітня 2025 року, яку апелянт просив скасувати, а провадження у справі закрити, то тут апеляційний суд зазначає наступне.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.
Дослідивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП, ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, оскільки підтверджується наступними доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №169878 від 09.11.2024 року, який за змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП і сумнівів не викликає, містить всі обставини, які складають об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд ОСОБА_2 не проводився;
- рапортом;
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 169888 від 09.11.2024 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП;
- письмовими поясненнями ОСОБА_3 , відповідно якого останній пояснив, що 09.11.2024 року близько 16 год. 40 хв. керуючи автомобілем Mersedes-Benz д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Кутузова в м. Шостка, в напрямку вул. Некрасова, йому на зустріч виїхав транспортний засіб OPEL ASTRA д.н.з. НОМЕР_1 та допустив зіткнення внаслідок чого трапилось ДТП та його автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Автомобіль OPEL ASTRA проїхав близько 300 метрів та зупинився;
- схемою наслідків дорожньо-транспортної пригоди від 09.11.2024 року із зазначенням місця розташування транспортних засобів та перелік отриманих автомобілями механічних пошкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди;
- відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, здійсненими згідно зі ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію», якими зафіксовані наслідки дорожньо-транспортної пригоди та відмова ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Дослідивши вказані матеріали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_2 у порушенні ним вимог п. 2.3.б, п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченого ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.
Не є слушними доводи захисника про розгляд справи судом першої інстанції без участі ОСОБА_1 та захисника, за наявності клопотання ОСОБА_1 про відкладення судового розгляду, оскільки суддя суду першої інстанції в передбаченому законом порядку вже відкладав розгляд справи за клопотанням захисника Єрмоленко С.В. 
Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що за приписами ст. 268 КУпАП присутність особи не є обов`язковою, якщо її належним чином повідомлено про час та місце засідання. Матеріалами справи підтверджується, що суд першої інстанції вжив усіх заходів для сповіщення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника про розгляд справи 11 квітня 2025 року. 
Подання клопотань про відкладення не зобов`язує суд безкінечно відкладати розгляд, особливо враховуючи стислі строки, визначені ст. 38 КУпАП. Факт подання письмового клопотання про закриття провадження у справи свідчить про те, що захисник була обізнана про провадження та мала змогу викласти свою позицію. 
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).
У справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
З огляду на викладене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суддя суду першої інстанції обґрунтовано розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 і його захисника на підставі наявних доказів.
Щодо доводів апелянта про відсутність у матеріалах справи підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, то суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними та такими, що повністю спростовуються дослідженими відеозаписами з нагрудної камери поліцейського. 
Так, з долучених до матеріалів справи відеозаписів вбачається, що прибувши на місце ДТП, працівники поліції виявили групу чоловіків, які перебували поблизу пошкодженого автомобіля. На початкові та неодноразові запитання працівника поліції щодо того, хто саме перебував за кермом, присутні особи надавали суперечливі відомості, стверджуючи, що водій залишив місце події. Проте, у ході подальшої комунікації та наполегливого з`ясування обставин працівниками поліції, один із чоловіків, яким в подальшому виявився ОСОБА_1 , заявив: «ну..хорошо, напрімєр, їхав я». Також, трохи згодом, на запитання поліцейського до ОСОБА_1 куди їхали та з якою швидкістю, він добровільно пояснив, що їхав в Миронівку та зазначив, що швидкість руху становила 70 кілометрів на годину. 
Вже, згодом він почав знову категорично заперечувати факт керування, однак суд розцінює таку непослідовну поведінку як спробу ввести в оману працівників поліції, зумовлену виключно бажанням уникнути відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення. Встановлення особи за таких обставин та пред`явлення їй вимоги про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння було цілком законним і обґрунтованим, оскільки поліцейський діяв на підставі отриманого усного зізнання, яке в сукупності з перебуванням особи на місці пригоди усуває розумні сумніви щодо суб`єкта правопорушення.
Доводи апеляційної скарги про здійснення працівниками поліції психологічного тиску та провокаційні дії з метою отримання зізнання у керуванні транспортним засобом є необґрунтованими та такими що не підтверджуються матеріалами справи. 
З матеріалів справи не вбачається будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про застосування до ОСОБА_1 незаконних методів впливу або порушення вимог чинного законодавства з боку працівників поліції, а здійснення поліцейськими своїх службових обов`язків щодо з`ясування обставин правопорушення, зокрема шляхом повторюваних запитань для усунення суперечностей у показаннях присутніх, не може вважатися тиском. Так, з відеозапису вбачається, що до особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не застосовувалися заходи фізичного впливу, погрози чи спецзасоби. 
Твердження апелянта про те, що відеозапис нагрудної камери поліцейського не може бути доказом, оскільки не містить моменту безпосереднього руху або зупинки автомобіля, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність адміністративного правопорушення та винність особи. У даному випадку поліцейські прибули на місце вже вчиненої дорожньо-транспортної пригоди, що унеможливлює фіксацію руху транспортного засобу в момент зіткнення. Проте, факт керування встановлюється сукупністю інших доказів, які містяться в матеріалах справи. 
Крім того, з відеозапису вбачається, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності перебував у безпосередній близькості до пошкодженого авто та на неодноразові запитання поліцейських, врешті-решт надав відповідь, що саме він керував транспортним засобом. Дане висловлювання є актом добровільної самоідентифікації особи як водія. Подальша зміна пояснень апелянта та заперечення факту керування розцінюються судом як спроба уникнути відповідальності, оскільки вони виникли лише після усвідомлення ним тяжкості наслідків. Згідно зі ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, і в даній ситуації первинне зізнання особи, зафіксоване технічним засобом, є більш вірогідним, ніж подальша заперечна позиція.
Щодо доводів про незаконність вимоги пройти огляд, суд зазначає, що згідно з п. 2.5 ПДР України та розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1452/735, підставою для огляду є наявність ознак алкогольного сп`яніння у особи, стосовно якої є достатні підстави вважати, що вона керувала ТЗ. Оскільки апелянт сам ідентифікував себе як водія, у поліцейського виникли законні підстави та обов`язок вимагати проходження огляду. Відмова апелянта від проходження такого огляду, як на місці, так і в медичному закладі, мотивована раптовим запереченням факту керування, не звільняє його від відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки склад цього правопорушення є формальним і полягає саме у самому факті відмови від виконання законного розпорядження поліцейського.
Крім того, апеляційний суд наголошує, що у даному конкретному випадку ключовим є те, що згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху ОСОБА_2 , як водій, був зобов`язаний, а не мав право, пройти огляд на стан сп`яніння на пропозицію поліцейських, однак, цього не зробив, а відмовився від проходження такого огляду.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що відеозапис містить лише послідовність складання протоколу і не фіксує саме правопорушення, то апеляційний суду зазначає, що для вирішення справи про адміністративне правопорушення важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне.
На долученому до матеріалів справи про адміністративне правопорушення відеозаписі відображено обставини справи, поведінку особи, її спілкування з правоохоронцями та процедуру відмови від огляду. Згідно з Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, відеофіксація процесуальних дій є обов`язковою та слугує гарантією об`єктивності. Те, що на відео зафіксовано визнання особою факту керування, робить цей запис прямим доказом у справі. Також на відеозаписі відображено, що ОСОБА_2 відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння.
Таким чином, вказаний відеозапис надає можливість об`єктивно дослідити сукупність обставин вчинених правопорушень, а саме перебування на місці ДТП, усне зізнання в керуванні, наявність ознак сп`яніння, подальша категорична відмова від огляду, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративних правопорушень.
Стосовно тверджень апеляційної скарги про нероз`яснення прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, суд оцінює критично, оскільки в графі 13 протоколів про адміністративне правопорушення, міститься власноручний підпис ОСОБА_2 , що відповідно до ст. 256 КУпАП є юридичним підтвердженням факту ознайомлення з його змістом та роз`яснення прав. Наявність цього підпису спростовує доводи скарги та свідчить про дотримання поліцейськими процесуальних гарантій. Подальші заяви про не роз`яснення прав за наявності підпису розцінюються судом як спроба піддати сумніву допустимість доказу без належних на те підстав.
Отже, на переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим було порушено вимоги п.п.2.3.б, 2.5 ПДР України при обставинах, встановлених постановою судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області 11 квітня 2025 року, тобто ОСОБА_2 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП.
У свою чергу апелянтом в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків суду першої інстанції про наявність належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_2 у вчиненні зазначених правопорушень.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги захисника є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Шосткинського міськрайонного суду від 11 квітня 2025 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її скасування не вбачається, а тому, оскаржувану постанову судді суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 

Керуючись ст. 294, 295 КУпАП України, –

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокату Єрмоленко С.В. строк на апеляційне оскарження постанови судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 квітня 2025 року. 
Постанову судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 квітня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Єрмоленко С.В. на цю постанову – без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.