Справа № 585/3285/25 
Номер провадження 2/585/54/26 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого судді - Євлах О.О.
за участі:
секретаря судового засідання - Безручко О.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду в місті Ромни цивільну справу
за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС»
до 
відповідача  ОСОБА_1 ,
вимоги позивача: про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
негайно після закінчення судового розгляду ухвалив рішення про наступне:

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.
1. Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» (далі позивач) звернулося з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором № 149339 від 04.05.2018 року у розмірі 14820,00 грн. та 2422,40 грн. в повернення судового збору, а також витрати на оплату професійної правничої допомоги.
2. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.05.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 149339.
Відповідно до індивідуальної частини договору № 149339 про надання фінансового кредиту, ТОВ «Авентус Україна» надав відповідачу позику у сумі 3500 гривень.
ТОВ «Авентус Україна» виконав умови договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в сумі 3500 грн.
Відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми позики та сплати пені і комісії, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед новим кредитором ТОВ «ВІН ФІНАНС».
Відповідно до розрахунку заборгованості, що був складений на дату укладення договору відступлення права вимоги №1 від 12.04.2018 року, загальна сума заборгованості відповідача перед новим кредитором складає 19395,63 гривень, з яких: 14820,00грн. - сума основного боргу, 3240,61 грн. - сума інфляційних витрат, 1335, 02 грн. - сума 3% річних.
12.04.2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія» Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу №1 від 12.04.2018 року, в якому, крім іншого, зазначено - у випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимоги - кожен наступний реєстр прав вимоги є самостійним додатком та не замінює попередній.
08.10.2018 року укладено додаткову угоду № 6 та на виконання договору факторингу підписано реєстр прав вимоги № 7 від 08.10.2018 року про те, що на умовах вищезазначеного договору право вимоги до ряду боржників в тому числі до ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту № 149339 від 04.05.2018 року перейшло до нового кредитора - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (ТОВ «ВІН ФІНАНС»). 
Договір про надання фінансового кредиту № 149339 від 04.05.2018 року укладений в електронній формі відповідно до закону України «Про електронну комерцію».
Позивач також просить поновити строк позовної давності для подання позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 149339 від 04.05.2018 року.
3. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

ІІ. Заяви ( клопотання) учасників справи.
4. Сторони клопотань про особисту участь у судовому засіданні не надали.
Відповідач про день і час розгляду справи повідомлений через оголошення, розміщене на офіційному сайті «Судова влада України».

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
5. Ухвалою суду від 29 серпня 2025 року (а.с.54) було постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.
6. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносини.
7. 04.05.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір № 149339 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту. Сума кредиту 3500,00 гривень, строком на 30 днів (а. с. 16-17).
8. Згідно інформації за укладеним договором № 149339 від 04.05.2018 року, розрахунку заборгованості, загальна заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Авентус Україна» становить 14820, 00 грн., з них : основний борг - 3500, 00 грн., проценти : знижена ставка - 10, 50 грн., стандартна ставка - 2268, 00 грн., штраф - 400, 00 грн., пеня - 9030, 00 грн. (а. с. 41-44, 21).
9. Згідно Довідки від 03.04.2025 року ТОВ «Авентус Україна» - підтвердило здійснення ТОВ «Він фінанс» до зміни назви ТОВ «Фінансова компанія» Довіра та гарантія», розрахунків за відступлені права вимоги до позичальників ТОВ «Авентус Україна», відступлення яких відбулось на підставі Договору факторингу №1 від 12.04.2018 року, з усіма додатковими угодами до нього. Розрахунки проведені в повному обсязі, станом на звітну дату заборгованість відсутня (а. с. 28).
10. ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» листом від 30.07.2025 року повідомило ТОВ «Авентус Україна», що товариство надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Для цього підприємство внесене в державний реєстр фінансових установ та отримало Ліцензію Національного банка України №21/1064-рк від 08 червня 2023 року. (а.с.32-38).
11. Додаткова угода № 6 до Договору факторингу №1 від 12.04.2018 року укладена між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Довіра та гарантія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (а. с. 40).
12. Згідно Договору факторингу №1 від 12 квітня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Довіра та гарантія» (фактор) прийняло а Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (клієнт ) відступило право вимоги до боржників відповідно до Реєстру боржників. ( а.с.48-50).
13. Згідно Довідки ТОВ «Авентус Україна» ОСОБА_1 за укладеним договором № 149339 від 04.05.2018 року надано кредит в сумі 3500 грн. строком на 30 днів, стандартна процентна ставка 1.80 %. Договір підписано за одноразовим ідентифікатором А599010. Дата переказу кредитних коштів 04.05.2018 року (а. с. 27).
14. Згідно наказу №55-к від 25.07.24 року з 25.07.2024 року перейменовано Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» (а.с.19).
15. Згідно листа №041225-5 від 04 грудня 2025 року ТОВ «ФК`Вей Фор Пей» повідомило, що грошові кошти за платіжною операцією, були перераховані на банківську картку НОМЕР_1 . Інформацією про держателя банківської картки, його фінансовий номер та інформацію про рух коштів по ній, в повній мірі володіє банк-емітент банківської картки - АТ КБ «ПриватБанк».( а.с.75-76)
16. Згідно повідомлення АТ КБ «Приватбанк» від 15.01.2026 року - на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ). Номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою № НОМЕР_3 за період з 04.05.2018 - 04.05.2018: номер телефону НОМЕР_4 був/є фінансовим. Повідомили, що по рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) було зарахування коштів на суму 3500,00 грн. від 04.05.2018 р. ( а.с.88)

V. Норми права. 
17. За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Частиною 1 ст.634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 Закону №675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За приписами статті 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - пункт 2 статті 11 Закону №675-VIII.
Статтею 12 Закону №675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону № 675-VIII передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1 статті 3 Закону №675-VIII.
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст.625 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). 
Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору.
Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

VІ. Оцінка Суду.
18. Суд оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо вважає, що існують підстави для поновлення позивачу строку позовної давності та відповідно часткового задоволення позову виходячи з наступного.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що 04.05.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір № 149339 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту. Сума кредиту 3500,00 гривень, строком на 30 днів (а.с.16-18).
Згідно Довідки ТОВ «Авентус Україна» ОСОБА_1 за укладеним договором 04.05.2018 року надано кредит в сумі 3500,00 грн. строком на 30 днів. Знижена процентна ставка 1.71%, стандартна процентна ставка 1.80 %. Договір підписано за одноразовим ідентифікатором А599010. Дата переказу кредитних коштів 04.05.2018 року (а.с.27).
В суду не має сумніву, що саме ОСОБА_1 отримав від ТОВ «Авентус Україна» 3500 гривень кредитних коштів та відповідно взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти та нараховані відсотки не повернув.
Згідно Договору факторингу №1 від 12 квітня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Довіра та гарантія» (фактор) прийняло а Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (клієнт) відступило право вимоги до боржників відповідно до Реєстру боржників до якого включена відповідач ОСОБА_1 (а. с. 29, 40)
Зважаючи на вищевикладене ТОВ «Він фінанс» правомірно набуло права вимоги до ОСОБА_1 .
Враховуючи, вищевикладене суд приходить до висновку, що доведеною та такою що підлягає стягненню з відповідача є заборгованість в розмірі 7054,14 гривень, яка складається з : тіла кредиту 3500,00 гривень, відсотки за користування кредитом 1890,00 гривень, 3% річних - 485,54 гривні та інфляційні витрати в розмірі 1178,60 гривень.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 9430,00 грн., то суд дійшов наступного.
Законом України № 3498-IX від 22.11.2023 "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", який набрав законної сили 24 грудня 2023 року, виключено пункт 6-1 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" щодо звільнення позичальників на період воєнного стану в Україні від сплати неустойки (штрафів, пені) за прострочення виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит. На підставі внесених змін, за договорами, укладеними з 24.01.2024, кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань.
Разом із тим, пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Станом на час виникнення спірних правовідносин ще не набув чинності Закон про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо приведення у відповідність до Закону України "Про споживче кредитування".
Таким чином, на день нарахування неустойки чинним був пункт 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, відповідно до якого у період дії воєнного стану в Україні та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику).
У постанові від 22.06.2021р. у справі № 334/3161/17 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що невідповідність окремих положень спеціального закону положенням кодексу не може бути усунено шляхом застосування правила, за яким із прийняттям нового нормативно-правового акта автоматично призупиняє дію акт (його окремі положення), який був чинним раніше. Кодекс є основним актом цивільного законодавства, тому будь-які зміни в регулюванні одно предметних правовідносин можуть відбуватися лише з одночасним внесенням змін до нього відповідно до порядку, встановленого кодексом. Суб`єкт законодавчої ініціативи зобов`язаний разом із законопроєктом про інакше регулювання цивільних відносин подати проєкт про внесення відповідних змін до ЦК. Якщо ж ЦК не змінився, колізійний принцип lex posterior derogat priori, за яким пізніший закон скасовує попередній, не застосовується. Норма ЦК превалює над однопредметною нормою іншого нормативно-правового акту, який має юридичну силу закону України. Спеціальні норми закону можуть містити уточнювальні положення, проте не можуть прямо суперечити положенням ЦК України. Якщо Цивільний кодекс України та інший нормативно-правовий акт, що має юридичну силу закону України, містять однопредметні норми, що мають різний зміст, то пріоритетними є норми Цивільного кодексу України.
Враховуючи те, що відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання зобов`язання за договором, і ця норма ЦК України є пріоритетною та превалює над нормою Закону України "Про споживче кредитування", суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача неустойки у розмірі 9430,00 грн. та відсутність підстав для їх задоволення.

VІІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
17. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно платіжного доручення №149339 від 15 серпня 2025 року (а. с. 39) позивачем було сплачено 2422 грн. 40 коп. судового збору. У зв`язку з частковим задоволенням позову на 36,37 % на користь позивача підлягає стягненню з відповідача 881,02 грн. судового збору (2422,40 *36,37% /100%) . 

18. Щодо витрат на правничу допомогу адвокатів, суд зазначає наступне.
Суд розподіляє судові витрати на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України пропорційно задоволених позовних вимог. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Встановлено, що на підтвердження понесених витрат на оплату професійної правничої допомоги позивач надав суду Акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 30.05.2025 року згідно якого загальна вартість робіт наданих послуг і виконання робіт склала 5000 гривень (а. с. 9), детальний опис робіт. Виконаних адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» необхідних для надання правничої допомоги за позовом ТОВ «ФК» «Довіра та гарантія» з вартістю виконаних робіт 5000 гривень (а.с.22), Додаткову угоду до Договору №33 про надання правової допомоги від 22 березня 2024 року (а.с.29). Договір про надання правової допомоги від 22 березня 2024 року (а.с.45-47).
Враховуючи складність справи, обсяг і складність виконаної адвокатом роботи, суд вважає, що зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. є неспівмірним з обсягом роботи проробленій адвокатом, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3000,00 гривень відшкодування витрат на правову допомогу.

З цих підстав,
керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 81, 258-259, 263-265, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, Суд, -
У Х В А Л И В :
1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
2. Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» строк позовної давності для подання позову до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 149339 від 04.05.2018 року.
3. Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» (код ЄДР 38750239) заборгованість за кредитним договором № 149339 від 04.05.2018 року у загальному розмірі 7054,14 гривень.
4. Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 38750239) судовий збір у розмірі 881,02 гривні та 3000, 00 гривень витрат на правову допомогу.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільного процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його підписання.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Рішення може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Сумського апеляційного суду через єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, або через Роменський міськрайонний суд Сумської області.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. 

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС», місцезнаходження: вулиця Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, м. Київ, 04112, код ЄДРПОУ 38750239, електронна адреса: ecourt@dgfinance.com.ua.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ), місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО
МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ    Оксана ЄВЛАХ