Справа № 308/15858/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2026 року         місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючої судді – Світлик О.М.,
за участю секретаря судового засідання – Заяць А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

20.10.2025 ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з якою просить скасувати постанову №1159-1 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, від 30.05.2025.
На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 30.05.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 було винесено постанову №1159-1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн.
Зауважує, що відповідачем не надано доказів, що було дотримано вимоги ст. 33, 278, 279, 280 КУпАП, а саме, що в процесі підготовки до розгляду справи встановлювалася наявність компетенції щодо розгляду даної справи, правильність складеного протоколу (за наявності) та інших матеріалів справи, наявність підтверджувальних документів про належне сповіщення осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, необхідність витребування необхідних додаткових матеріалів та чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і адвоката (за наявності). Відповідачем не надано доказів, що під час розгляду справи дійсно досліджувалися докази, які можуть підвереджувати або спростовувати адміністративне правопорушення, а при накладанні стягнення були виконані вимоги ст. 33 КУпАП.
Позивач вказує, що відповідачем також не надано доказів про те, коли саме і яким чином було виявлено адміністративне правопорушення, що стало наслідком винесення відносно позивача постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
На підставі наведеного, позивач просить суд скасувати постанову №1159-1 по справі про адміністративне правопорушення від 30.05.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про накладання штрафу у розмірі 17000 грн та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.10.2025 позовну заяву залишено без руху на підставі ч. 1 ст. 169 КАС України.
13.11.2025 позивачем подано заяву про поновлення строку для звернення до суду з додатками.
У заяві про поновлення строку для звернення до суду позивач зазначив, що 30.05.2025 він, як водій вантажного автомобіля «Мерседес», номерний знак НОМЕР_1 , здійснював вантажні перевезення товарів споживачам на підставі товарно-транспортної накладної №36 від 30.05.2025. На виїзді з м. Ужгорода на блокпосту м. Перечин його зупинили люди у військовій формі, які не представилися та не надали жодних документів, він пред`явив паспорт, військовий квиток (який завжди з ним, так як його робота передбачає поїздки в різні області). Військові перевірили його облікові дані через планшет і сказали, що потрібно уточнити дані щодо його місця реєстрації в ІНФОРМАЦІЯ_3 . Для цього в супроводі військових (не поліції) він на своєму вантажному автомобілі проїхав в ІНФОРМАЦІЯ_4 , де йому вже сказали, що потрібно пройти в них ВЛК. Він знову показав свій військовий квиток, де зазначено, що він має пройти ВЛК 15.07.2025 за місцем проживання. Крім того, у нього не було із собою всіх медичних документів. Для з`ясування всіх обставин його привели в юридичний відділ, де юрист фіксував їхню розмову на бодікамеру, про що його попередив. На бодікамеру він показав крупним планом свій військовий квиток. Після цього його ще годину тримали в казармі, а потім вручили повістку про те, що він має з`явитися 13.06.2025 в ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем своєї реєстрації. Жодної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності при ньому не складали та не вручали, поштовим зв`язком також жодної постанови йому не надсилали. Про наявність постанови №1159-1 по справі адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, від 30.05.2025 йому не було відомо. 14.10.2025 в додаток «Дія» йому надійшло повідомлення про відкриття виконавчого провадження. В цей же день було заблоковано всі карткові рахунки. 15.10.2025 він приїхав в Сколівський відділ державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та написав заяву про видачу йому копій документів по виконавчому провадженню (відправлення від Сколівського ВДВС за номером R067017301869 від 13.10.2025 йому вручено тільки 08.11.2025). Таким чином, копію постанови про відкриття виконавчого провадження №79278017 від 06.10.2025, копію постанови №1159-1 по справі про адміністративне правопорушення від 30.05.2025 та інші документи виконавчого провадження він отримав лише 15.10.2025. На копії постанови №1159-1 по справі про адміністративне правопорушення від 30.05.2025 зазначено вихідний номер №9655 від 04.06.2025, що свідчить про те, що станом на 30.05.2025 даної постанови ще не було і її не могли йому вручати. Поштовим зв`язком йому її також не надсилали. Таким чином, про наявність оскаржуваної постанови він довідався лише 15.10.2025 та в межах десяти днів (20.10.2025) подав позовну заяву про її скачування як безпідставної та незаконної.
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.11.2025 визнано поважними причини пропуску строку оскарження постанови №1159-1 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, від 30.05.2025 та поновлено позивачу строк для її оскарження. Прийнято до розгляду та відкрити провадження у адміністративній справі за даною позовною заявою. Залучено до участі у справі в якості другого відповідача –  ІНФОРМАЦІЯ_5 . Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
10.12.2025 через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
У поданому відзиві представник відповідача зазначив, що з оскаржуваної постанови вбачається, що 30.05.2025, приблизно о 14.36 год, ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_6 в супроводі органів Національної поліції, де було встановлено, що він не має при собі військово-обліковий документ військовозобов`язаного та, відповідно, не може його пред`явити за вимогою уповноваженої особи, про що особисто повідомив у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 , чим порушив вимогу, передбачену ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Електронний кабінет військовозобов`язаного ОСОБА_1 відсутній. Начальником групи соціальної роботи ІНФОРМАЦІЯ_1 старшим лейтенантом ОСОБА_4 було складено протокол про адміністративне правопорушення, який за змістом є аналогічним вказаній постанові. Наявна відмітка про відмову від підписання та отримання копії протоколу особою, що притягається до відповідальності. Начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 майором ОСОБА_5 винесено постанову за порушення ОСОБА_1 законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію при вказаних в протоколі обставинах, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та на нього накладено штраф у розмірі 17000 грн. Наявна відмітка про відмову від отримання копії постанови особою, що притягається до відповідальності.
Представник відповідача у відзиві вказує, що у ході перевірки уповноважені представники ТЦК СП, Національної поліції, Держприкордонслужби можуть застосовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Однак, використання спеціального електронного обладнання є правом, а не обов`язком уповноважених представників.
Наголошує, що доказів, які б свідчили про те, що позивач 30.05.2025 мав при собі військово-обліковий документ в паперовій чи електронній формі та пред`явив його на вимогу уповноваженої особи, суду надано не було. У діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки він є особою чоловічої статі у віці 49 років та в порушення норм законодавства України про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період не пред`явив на вимогу представника територіального центру комплектування військово-обліковий документ.
При цьому, як зазначає представник відповідача, факт не пред`явлення на вимогу представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки військово-облікового документа не заперечується стороною позивача. Твердження позивача про те, що він не був повідомлений про накладення на нього штрафу за адміністративне правопорушення є необґрунтованим, оскільки позивач був присутній при складенні протоколу та постанови про накладення на нього адміністративного штрафу, оскільки він висловив усну відмову від підпису та від отримання копій протоколу та постанови, про що свідчать відповідні відмітки.
Доводи позивача про те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 не мав права виносити постанову про накладення штрафу за адміністративне правопорушення, оскільки позивач перебуває на обліку в іншому ІНФОРМАЦІЯ_3 , також є необґрунтованими. Оскільки позивач перебуває в процедурі оповіщення, де було встановлено працівниками ІНФОРМАЦІЯ_6 що при ньому був відсутній його військово-обліковий документ, на підставі чого позивач був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_6 для складення протоколу та постанови про накладення штрафу за адміністративне правопорушення.
Представник відповідача у відзиві звертає увагу не те, що з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що позивач був проінформований про те, що розгляд справи буде здійснюватися в приміщення ІНФОРМАЦІЯ_7 30.05.2025 о 20 год. 50 хв., а також йому роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України та права й обов`язки, передбачені ст. 286 КУпАП, що стверджується відміткою про відмову особою, що притягається до адміністративної відповідальності. Окрім того, з оскаржуваної постанови видно, що позивач був присутній на розгляді матеріалів. З вказаного слідує, що позивач був обізнаний з його правами та про дату, час і місце розгляду справи, клопотань про перенесення розгляду справи та/або залучення захисника не заявляв, у зв`язку з чим у відповідача не було перешкод розглянути справу в день складання протоколу та, за наявності підстав, винести постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Враховуючи викладене, представник відповідача вважає, що постановляючи оскаржувану постанову начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 діяв правомірно, а позовні вимоги є безпідставними і необґрунтованими, в їх задоволенні необхідно відмовити.
30.12.2025 від позивача до суду надійшла заява про забезпечення доказів, згідно з якою просив забезпечити докази у справі шляхом витребування у відповідача відеозапису з фіксацією перебування його (позивача) 30.05.2025 в ІНФОРМАЦІЯ_8 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , при розгляді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладанні стягнення у вигляді штрафу 17000 грн, складенні та врученні оспорюваної постанови №1159-1 щодо нього начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.01.2026 заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення доказів задоволено. Постановлено забезпечити доказ у адміністративній справі №308/15858/25 шляхом витребування в ІНФОРМАЦІЯ_1 вищевказаного відеозапису.
22.01.2026 через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи, згідно з яким просить приєднати до справи пояснення ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо неможливості виконання ухвали суду про забезпечення доказів шляхом їх витребування. Зазначено, що у ході перевірки уповноважені представники ТЦК СП, Національної поліції, Держприкордонслужби можуть застосовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Однак, використання спеціального електронного обладнання є правом, а не обов`язком уповноважених представників. Отже, як зазначає представник відповідача, під час складення оскаржуваної постанови №1159-1 від 30.05.2025 не здійснювалася відеофіксація, а тому ІНФОРМАЦІЯ_4 не може виконати ухвалу суду від 08.01.2026 в частині витребування доказів.
Позивач у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву, згідно з якою просить розглянути справу без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило.
Відповідно до ч. 1, 2, 8 ст. 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, – через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що постановою №1159-1 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, від 30.05.2025, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн.
Згідно з цією постановою 30.05.2025, приблизно о 14.36 год., ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_6 у проводі органів Національної поліції, де було встановлено, що останній не має при собі військово-облікового документа військовозобов`язаного та, відповідно, не може його пред`явити за вимогою уповноваженої особи, про що особисто повідомив у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 , чим порушив вимогу, передбачену абзацом 3 пункту 10-1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 (з змінами і доповненнями). Електронний кабінет військовозобов`язаного у ОСОБА_1 відсутній.
Не погоджуючись із вказаною постановою позивач звернувся із даним позовом до суду.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
У цьому випадку спірні правовідносини склалися з приводу правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Частиною 1 ст. 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Згідно з ч. 3 ст. 210-1 КУпАП встановлено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Особливий період, у розумінні ст. 1 Закону України «Про оборону України», це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжувався та триває на теперішній час.
Зокрема, бланкетна диспозиція ч. 3 ст. 210-1 КУпАП визначає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.
Тому для встановлення елементів складу правопорушення, передбаченого цією статтею, застосовуються положення Закону України від 21.10.1993 №3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», який встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі – підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Нормами пп. 12, 13 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі – Положення №154) передбачено, що керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 КУпАП, і накладати адміністративні стягнення та визначати функціональні (посадові) обов`язки підлеглого йому особового складу.
Згідно зі ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Отже, саме на відповідача як орган, який уповноважений розглядати справи про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 210-1 КУпАП, покладено обов`язок щодо встановлення всіх фактичних обставин та дотримання процедури розгляду, визначеної ст. 278 КУпАП.
За приписами ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
За змістом оскаржуваної постанови №1159-1 від 30.05.2025 позивач не мав при собі військово-облікового документа та не пред`явив його на вимогу уповноваженої особи, чим порушив вимоги абзацу 3 пункту 10-1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487, та вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Своєю чергою, позивач стверджує, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки на вимогу уповноваженої особи він пред`явив свій військово-обліковий документ, що було зафіксовано на бодікамеру уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Отже, спірним питанням у цій справі є правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за непред`явлення за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки військово-облікового документу.
Абзацами 2, 3 пункту 10-1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що є Додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 (у редакції, чинній на момент винесення оскаржуваної постанови), визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон; у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.
Законодавчий припис про необхідність мати при собі і пред`являти за вимогою військово-обліковий документ покладає на особу обов`язок отримати такий документ.
Відповідно до ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.
Під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
При цьому, в цій статті унормовано, що вимоги, зазначені у частині шостій статті 22, стосовно проведення уповноваженими представниками ТЦК фото- і відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, застосовуються з 17.07.2024 згідно із Законом № 3633-IX від 11.04.2024 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку».
На виконання приписів ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» Кабінет Міністрів України своєю постановою №560 від 16.06.2024 затвердив Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі – Порядок 560).
Згідно з п. 25 Порядку 560 громадяни чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.
Відповідно до п. 49 Порядку 560 у період проведення мобілізації (крім цільової) уповноважені представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейські, а також представники Держприкордонслужби мають право вимагати у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу.
Згідно з п. 52 Порядку 560 під час перевірки військово-облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу, уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації.
З наведених вище норм чинного законодавства України вбачається, що у разі оскарження позивачем факту непред`явлення за вимогою уповноваженого представника ТЦК та СП військово-облікового документу, належним підтвердженням подій щодо пред`явлення військово-облікового документу має бути відповідний відеозапис.
Однак до спірної постанови та до матеріалів адміністративної справи, що розглядається, матеріалів відеофіксації щодо непред`явлення позивачем військово-облікового документу відповідачем не надано.
Отже, оскільки вказаного відеозапису відповідачем не надано, суд вважає, що відповідачем не доведено факту непред`явлення позивачем за вимогою уповноваженого представника ТЦК та СП військово-облікового документу.
Суд звертає увагу, що за змістом ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.
Складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення – це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень ст. 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення (п. 2 ст. 278 КУпАП).
Отже, з урахуванням положень ст. 254, 256, 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є одним із доказів вчинення адміністративного правопорушення, оцінка якому надається посадовою особою під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та наявності у діях особи складу правопорушення та підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Разом з тим, матеріали справи не містять доказу складання протоколу щодо позивача про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.
Таким чином, всупереч імперативній вимозі ч. 2 ст. 77 КАС України відповідач не надав відеозапис, який підтвердив би факт непред`явлення військово-обліковий документу військовозобов`язаного на вимогу уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
З огляду на наведене, відповідач не довів факту дотримання чинного законодавства при перевірці військово-облікового документу ОСОБА_1 , що свідчить про незаконність та необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Разом з тим, суд враховує, що позивачем до матеріалів справи надано копію його військового квитка НОМЕР_2 від 24.12.1993 та скан-копію з додатку «Резерв+».
За змістом ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, суд при оцінці фактичних обставин справи дійшов висновку про відсутність доказів, які свідчать про склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а тому оскаржувану постанову слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на викладене, на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову в розмірі 605,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Керуючись ст. 2, 9, 76, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 271, 272, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву – задовольнити повністю.
Скасувати постанову №1159-1 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, від 30.05.2025, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та накладення на нього штрафу у розмірі 17000 грн, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП – закрити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позову в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.
Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтею 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження – з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідачі: 
начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ;
ІНФОРМАЦІЯ_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 .
Дата складення повного рішення суду – 29 січня 2026 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області        О.М. Світлик