ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/709/26 Справа № 208/10458/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Похваліта С. М. Доповідач - Макаров М. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.  
суддів – Городничої В.С., Свистунової О.В.
при секретарі – Пікос А.О. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційними скаргами представника  ОСОБА_1 — ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства “Шахтоуправління “Покровське” на рішення Заводського районного суду м. Кам`янського Дніпропетровської області від 27 травня 2025 року по справі за позовом  ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2024 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПАТ "Шахтоуправління "Покровське" про стягнення моральної шкоди. 
Позов мотивовано тим, що позивач 21 грудня 2004 року був прийнятий учнем гірника підземного до ВАТ «Вугільна компанія «Шахта Красноармійська-Західна-1», де пропрацював до 16 серпня 2024 року. За час роботи на підприємстві відповідача з позивачем стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, що підтверджується актом форми Н-1/П про розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку від 07 вересня 2022 року. 
Так, 29 липня 2022 року о 17 годині 00 хвилин, під час проходу через вентиляційні двері ОСОБА_1 , внаслідок впливу депресії не втримав рівновагу і впав на підошву виробки. При спробі підвестися на ноги відчув гострий біль в області лівої руки. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 надали потерпілому першу допомогу і супроводили його на поверхню шахти. Після відвідування лазні ОСОБА_1 відбув з підприємства. О 20 годині 00 хвилин, у зв`язку з погіршення самопочуття ОСОБА_1 звернувся за медичної дорогою в КНП «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради. 
Також, за час роботи на підприємстві відповідача позивач отримав хронічне професійне захворювання. П. 7 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 12 липня 2024 року, затвердженого начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці, встановлено наявність у позивача професійних захворювань: хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість (ІІІ ст.), помірна ступінь зниження слуху за класифікацією ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та пнневмоконіоз (q/p, 2/3, pi), ускладнений хронічним бронхітом ІІ ст., фаза загострення, ЛН І-ІІ (першого-другого ст.). П. 17 вказаного акту встановлює, що професійне захворювання виникло за наступних обставин: у звязку з недосконалістю технологічного процесу (зокрема, через виділення значних концентрацій пилу, переважно фіброгенної дії, генерацію виробничого шуму під час роботи технологічного устаткування тощо) недостатньою забезпеченістю засобами індивідуального захисту від пилу (фільтрами до протипилових респіраторів) та недосконалістю технологічного процесу (зокрема, неможливістю застосування засобів малої механізації на усіх ланках технологічного процесу, неможливістю механізації та автоматизації певних видів робіт через складні гірничо-геологічні умови. О.П. Заєць виконував роботи в умовах впливу пилу, переважно фіброгенної дії, концентрація якого перевишувала ГДК, в умовах вимушеної робочої пози, що перевищували допустимі параметри, та виробничого шуму, еквівалентний рівень якого перевищував гранично допустимий. Згідно п. 18 зазначеного акту причинами виникнення професійного захворювання є: пил переважно фіброгенної дії - фактична величина 63,3мг/м3, при нормативному значенні 2 мг/м3. Тривалість дії упродовж зміни - 80% зміни. Виробничий шум - фактична величина 80,5 БА, при нормативному значенні 80 дБА. Робоча поза: перебування у позі «стоячі» 62,5% часу зміни, при нормативному значенні 60% часу зміни. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 26 грудня 2022 року серії 12 ААА № 120123 позивачу первинно визначено ступінь втрати працездатності на рівні 20% через трудове каліцтво. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 11 вересня 2024 року серії 12 ААА № 146787 позивачу первинно-повторно визначено ступінь втрати працездатності на рівні 65% з яких, первинно: 30% - пневмоконіоз, 15% - хронічна приглухуватість, повторно 20% - трудове каліцтво. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 11 вересня 2024 року серії 12 ААГ № 860756 позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності. 
У зв`язку з вказаними професійними захворюваннями та виробничою травмою порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання професійного захворювання та виробничої травми, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок хронічного професійного захворювання та виробничої травми, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості. Все це постійно та негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Ушкодження має негативний вплив не лише на працездатність позивача, а й загалом на можливість організовувати своє життя. Ці набуті, внаслідок виробничих травм, вади нагадують про себе позивачу щохвилини та створює для нього постійний безперервний дискомфорт. 
Просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок хронічного професійного захворювання та нещасного випадку на виробництві суму грошових коштів у розмірі 245 000,00 грн.
Рішенням Заводського районного суду м. Кам`янського Дніпропетровської області від 27 травня 2025 року позов задоволено частково та ухвалено стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди грошову суму в розмірі 130 000 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Вирішено питання стосовно судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що з урахуванням міркувань розумності, виваженості та справедливості, зважаючи на те, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення, визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди у сумі 130 000,00 грн. 
В апеляційній скарзі ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» просить рішення суду змінити, зменшивши розмір моральної шкоди до 50000 грн, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду змінити, задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційні скарги мотивовані тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що згідно до трудової книжки ОСОБА_1 21 грудня 2004 року був прийнятий учнем гірника підземного до ВАТ «Вугільна компанія «Шахта Красноармійська-Західна-1»; 3 05 серпня 2008 року ВАТ «Вугільна компанія «Шахта Красноармійськ-Західна №1» змінено найменування на ВАТ «Шахтоуправління «Покровське». З 01 жовтня 2008 року ВАТ «Шахтоуправління «Покровське» змінено найменування на ВАТ «Вугільна компанія «Шахта Красноармійськ-Західна №1»; 3 07 вересня 2010 року ВАТ «Вугільна компанія «Шахта Красноармійськ-Західна №1» змінено найменування на Публічне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське»; 13 травня 2017 року був звільнений; 25 травня 2017 року був прийнятий до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», а 16 вересня 2017 року був звільнений; 04 жовтня 2017 року був прийнятий до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», 13 вересня 2018 року Публічним акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське» змінено найменування на Приватне акціонерне товариство Шахтоуправління «Покровське», а 16 серпня 2024 року позивач був звільнений у зв`язку з виявленням невідповідності займаній посаді за станом здоров`я відповідно до п. 2 ст. 40 КЗпП України.
Згідно Акту розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання, аварії, що стався 29 липня 2022 року о 17 годині 00 хвилин, утворена комісія наказом ПРАТ «Шахтоуправління «Покровське» від 01.09.2022 року №873ТБ, зазначено, що сталось падіння потерпілого під час пересування, особи що допустили порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці – ОСОБА_1 .
Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 11 липня 2024 року, комісією було проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, а саме: хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість (ІІІ ст.), помірна ступінь зниження слуху за класифікацією ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , пневмоконіоз (q/p, 2/3, pi), ускладнений хронічним бронхітом ІІ ст., фаза загострення, ЛН І-ІІ (першого-другого ст.), який встановлений клінікою професійних захворювань Державної установи «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» та встановлено, що професійне захворювання виникло у зв`язку з роботою ОСОБА_1 в шкідливих умовах праці на підприємстві ПрАТ «ШУ «Покровське».
Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 26 грудня 2022 року серії 12 ААА № 120123 позивачу первинно визначено ступінь втрати працездатності на рівні 20% через трудове каліцтво.
Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 11 вересня 2024 року серії 12 ААА № 146787 позивачу первинно-повторно визначено ступінь втрати працездатності на рівні 65% з яких, первинно: 30% - пневмоконіоз, 15% - хронічна приглухуватість, повторно 20% - трудове каліцтво.
Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 11 вересня 2024 року серії 12 ААГ № 860756 позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності.
Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №43233045, витягу із амбулаторної карти та медичного висновку №23/615, позивач має професійне захворювання та проходить лікування у зв`язку з виробничою травмою та хронічним професійним захворюванням.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що з урахуванням міркувань розумності, виваженості та справедливості, зважаючи на те, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення, визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди у сумі 130 000,00 грн.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Частиною першої ст.237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.
У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснення, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши тяжкість наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності змін його здоров`я, розміру втрати працездатності, постійний характер страждань, виходячи із засад розумності та справедливості, стягнувши компенсацію в сумі 130000,00 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди, - суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.
Правова позиція з приводу застосування принципів розумності, виваженості та справедливості при визначені розміру моральної шкоди викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі 197/42/20.
У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги відповідача, про необґрунтованість розміру моральної шкоди.
Доводи відповідача про те, що ушкодження здоров`я позивача відбулось саме внаслідок його дій, а також щодо відсутності правових підстав для відшкодування позивачеві моральної шкоди, з врахуванням того, що підприємство щорічно виділяє фінансування на виконання заходів з охорони та безпеки праці працівників, є необгрунтованими, оскільки суд першої інстанції безпідставні цим обставинам дав належну оцінку.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 про те, що судом першої інстанції не було враховано характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних страждань, вимушених змін у його повсякденному житті, необхідність постійного лікування, переживань з приводу здоров`я, колегія суддів вважає безпідставними та недоведеними, оскільки суд першої інстанції в повній мірі врахував характер отриманого професійного захворювання, стаж роботи позивача на підприємстві відповідача, відсоток втрати ним професійної працездатності, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні рішення врахував глибину та період фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених негативних змін в його житті, ступінь втрати ним професійної працездатності, безстроковість даних негативних змін, що свідчить про неможливість відновлення стану здоров`я в майбутньому, потребу в медикаментозному та санаторно-курортному лікуванні, ступінь вини відповідача в спричиненні шкоди, та характер немайнових витрат, вірно визначив розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача у розмірі 130 000,00 грн.
Приведені в апеляційних скаргах доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтами норм процесуального закону.
Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).
Суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.
Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, - 

У Х В А Л И Л А : 

Апеляційні скарги представника  ОСОБА_1 — ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства “Шахтоуправління “Покровське” — залишити без задоволення.
Рішення Заводського районного суду м. Кам`янського Дніпропетровської області від 27 травня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Вступна та резолютивна частина постанови проголошена 03 лютого 2026 року.
Повний текст судового рішення складено 06 лютого 2026 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров
Судді В.С. Городнича 
О.В. Свистунова