ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 р. 	Справа № 520/10531/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2025, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., повний текст складено 30.09.25 по справі № 520/10531/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі – ГУ ПФУ в Харківській області, пенсійний орган), в якій просить :
визнати протиправним рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 20.02.2024 № 963270844902 про відмову у перерахунку розміру призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком за заявою від 17.05.2023;
зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області провести перерахунок розміру призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком, виходячи із заробітної плати (доходу) за періоди з 01.01.1986 по 31:12.1990, з 01.07.2000 по 01.07.2005, з виключенням періоду нарахованої заробітної плати з 01.07.2000 по 30.11.2003 на час призначення пенсії;
нарахувати та виплатити заборгованість з часу призначення пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2025 (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) задоволено частково позов ОСОБА_1 .
Визнано протиправним рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 20.02.2024 № 963270844902 про відмову у перерахунку розміру призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком за заявою від 17.05.2023.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області провести перерахунок розміру призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком, виходячи із заробітної плати (доходу) за періоди з 01.01.1986 по 31:12.1990, з 01.07.2000 по 01.07.2005, з виключенням періоду нарахованої заробітної плати з 01.07.2000 по 30.11.2003 на час призначення пенсії;
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2025 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що позивач отримуєте пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі- Закон України № 1058-IV). Згідно з матеріалами електронної пенсійної справи позивачу проведені всі перерахунки пенсії, передбачені чинним законодавством. Кожен наступний перерахунок у зв?язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Пенсія виплачується головним управлінням з 01.08.2014 за матеріалами електронної справи, як особі яка переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Паперова пенсійна справа до управління не надходила. Відповідно до статті 40 Закону України № 1058-IV пенсію обчислено із середньомісячної заробітної плати за періоди страхового стажу 01.01.1986 по 31.12.1990 та з 01.07.2000 по 30.09.2007 при загальному страховому стажі в одинарному розмірі 36 років 07 місяців 06 днів (стаж зараховано по 29.09.2007)(439 місяців). З періоду, за який враховується заробітна плата (147 місяців) виключено періоди в межах 10% тривалості страхового стажу з 01.11.2001 по 31.05.2005, які складають 43 місяці. Індивідуальний коефіціент заробітної плати для обчислення пенсії 2.54404. В подальшому позивачу проводився перерахунок пенсії від стажу з урахуванням заробітної плати по 30.09.2007. Страховий стаж роботи на теперішній час становить 56 років 03 місяці 06 днів (з урахуванням стажу за сп.1 - 11 років 00 місяців 00 днів). Статтею 40 Закону України № 1058-IV передбачено, що за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Інше чинним законодавством не передбачено. Пенсію обчислено з додержанням вимог чинного законодавства. 
Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).
Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Київському об`єднаному управлінні ПФУ м. Харкова та з 08.07.2005 отримує пенсію за віком (робота за Списком № 1, підземні роботи).
Згідно матеріалів пенсійної справи № 2000-0202-8/50516 територіальним органом Пенсійного фонду України пенсію призначено та її розмір розраховано відповідно до Закону України № 1058-IV. Так, тривалість стажу (з урахуванням кратності) 56 років 03 місяці 6 днів, коефіцієнт стажу з урахуванням кратності – 0.56250, коефіцієнт заробітної плати розраховано виходячи із заробітної плати за період до 01.07.2000 (з 01.01.1986 по 31.12.1990 ) та заробітної плати з 01.07.2000 по 30.09.2007, коефіцієнт заробітної плати після оптимізації – 2.54404, у зв`язку з чим станом на грудень 2022 основний розмір пенсії за віком становить 8 852.77 грн.
Позивач, вважаючи, що розмір його пенсії визначено з порушенням положень Закону України № 1058-IV, в частині визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, що призвело до зменшення розміру призначеної пенсії, 17.05.2023 звернувся до ГУ ПФУ в Харківській області з заявою про перерахунок пенсії, у якій зазначив, що розрахунок розміру пенсії, виконаний відповідачем порушує його право на отримання пенсії у більшому розмірі, оскільки до розрахунку включено періоди його роботи після призначення пенсії, а також проведена оптимізація заробітків при розрахунку коефіцієнту заробітної плати не є найбільш вигідною.
Листом ГУ ПФУ в Харківській області від 09.06.2023 № 15588-17475/Н-03/8-2000/23 ОСОБА_1 був повідомлений, що за результатами розгляду заяви пенсію обчислено з додержанням вимог чинного законодавства.
Судом встановлено, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.10.2023 по справі № 520/19075/23 задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 .
Визнано протиправною відмову ГУ ПФУ в Харківській області в перерахунку розміру призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком за заявою від 17.05.2023, яка викладена у листі від 09.06.2023 № 15588-17475/Н-03/8-2000/23.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.05.2023 про перерахунок пенсії за віком з урахуванням висновків суду у даній справі.
На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.10.2023 у справі № 520/19075/23, розмір пенсії позивача не змінювався, представником ОСОБА_1 на адресу ГУ ПФУ в Харківській області 06.03.2024 та 20.09.2024 (повторно) направлялись заяви про надання інформації про виконання зазначеного судового рішення.
Листом від 23.10.2024 № 30430-31125/Н-03/8-2000/24 ГУ ПФУ в Харківський області повідомило ОСОБА_1 про те, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.10.2023 у справі № 520/19075/23 повторно розглянуто заяву від 17.05.2023, та прийнято рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії відповідно до заяви від 17.05.2023.
До зазначеного листа додано рішення відділу перерахунків пенсій № 1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУ ПФУ в Харківській області від 20.02.2024 № 963270844902, яким за результатами повторного розгляду заяви від 17.05.2023 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.10.2023 по справі № 520/19075/23 вирішено виплачувати пенсію ОСОБА_1 в раніше встановленому розмірі. 
ОСОБА_1 , вважає рішення ГУ ПФУ в Харківський області від 20.02.2024 № 963270844902 протиправним, таким, що порушує його право на отримання пенсії в більшому розмірі, виходячи з наступного.
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що основний розмір пенсії ОСОБА_1 за розрахунком відповідача станом на 26.12.2022 без доплати за понаднормовий стаж за формулою, встановленою ч.1 ст.27 Закону України № 1058-IV становить 8 852.77 грн (0.56250 х 2.54404 х 6 186.23 грн), але з урахуванням коефіцієнту заробітної плати, на якому наголошує позивач, основний розмір пенсії станом на 26.12.2022 без доплати за понаднормовий стаж за формулою, встановленою ч.1 ст.27 Закону України № 1058-IV становитиме 10 118.15 грн (0.56250 х 2.90772 х 6 186.23 грн), що є значно вищім та фактично покращувало б положення позивача. Відмовляючи в задоволенні позову в частині щодо нарахування та виплатити заборгованості з часу призначення пенсії з урахуванням раніше виплачених сум, суд зазначив, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому. Отже, суд вважає неможливим розглядати вимоги щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчиняти дії щодо виплати суми заборгованості однією сумою, оскільки у суду на час розгляду справи відсутні підстави для прийняття рішення стосовно законності таких дій. 
Погоджуючись з висновками викладеними судом першої інстанції, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі – Закон України № 1058-IV).
Відповідно до ст. 40 Закону України №1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Згідно з ч.4 ст. 42 Закону України №1058, у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться і заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.
За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.
У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.
Якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.
Органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим - третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах. Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Обчислення страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії відповідно до цієї статті, здійснюється не раніше дня, що настає за днем, по який обчислено страховий стаж під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.
Відповідно до частини першої статті 44 Закону України № 1058-ІV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
З аналізу наведених норм Закону України № 1058-IV встановлено, що перерахунок пенсії проводиться з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію. Однак за бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.
Судом встановлено, що відповідач розраховуючи коефіцієнт заробітної плати, взяв до розрахунку заробітну плату позивача, яку він отримував за періоди: з 01.01.1986 по 31.12.1990 та з 01.07.2000 по 30.09.2007.
При цьому, пенсію ОСОБА_1 призначено з 08.07.2005, тобто до розрахунку коефіцієнту заробітної плати включено заробітну плату, яку позивач отримував після призначення пенсії, тобто з 01.07.2005 по 30.09.2007. 
Отже, загальна сума коефіцієнтів заробітної плати, визначена відповідачем за періоди з 01.01.1986 по 31.12.1990 та з 01.07.2000 по 30.09.2007 дорівнює 290.41769 за 147 місяців, а коефіцієнт заробітної плати станове 1.97563.
Позивачем у позовній заяві вказано, що врахування відповідачем його заробітної плати, яку він отримував після призначення пенсії, не вигідно та зменшує розмір пенсії, що підтверджується наступним розрахунком.
Так, загальна сума коефіцієнтів заробітної плати, визначена відповідачем за періоди з 01.01.1986 по 31.12.1990 та з 01.07.2000 по 30.09.2007 дорівнює 290.41769 за 147 місяців, а коефіцієнт заробітної плати станове 1.97563. 
Натомість, загальна сума коефіцієнтів заробітної плати за періоди з 01.01.1986 по 31.12.1990 та з 01.07.2000 по 01.07.2005 (дата призначення пенсії 08.07.2005 р.) 255.08262 за 120 місяців, а коефіцієнт заробітної плати становить 2.12569.
Надаючи оцінку вказаному, суд зазначає, що коефіцієнт заробітної плати позивача без врахування заробітної плати, яку він отримував після призначення пенсії є більш вигідним варіантом для останнього, про що і було вказано у поданій до відповідача заяві від 17.05.2023.
Також, відповідно до розрахунку коефіцієнта заробітної плати ОСОБА_1 територіальним органом Пенсійного фонду України проведено оптимізацію заробітків, а саме - виключено 43 місяці з загальної кількості заробітної плати, що призвело до збільшення розрахованого відповідачем коефіцієнта заробітної плати з 1.97563 до 2.54404.
Позивачем у позовній заяві зазначено, що у разі проведення оптимізації його заробітків, виходячи з первинної суми коефіцієнтів заробітної плати на час призначення пенсії без врахування коефіцієнтів заробітної плати після призначення пенсії, та виключення 41 місяця (на час призначення пенсії при оптимізації за період з 01.07.2000 по 30.11.2003 сума коефіцієнтів заробітної плати буде дорівнювати 229.71012 за 79 місяців, тобто коефіцієнт заробітної плати становить 2.90772, що є вищим, ніж розрахований відповідачем.
Колегія суддів зазначає, що основний розмір пенсії ОСОБА_1 за розрахунком відповідача станом на 26.12.2022 без доплати за понаднормовий стаж за формулою, встановленою ч.1 ст.27 Закону України № 1058-IV становить 8 852.77 грн (0.56250 х 2.54404 х 6 186.23 грн), але з урахуванням коефіцієнту заробітної плати, на якому наголошує позивач, основний розмір пенсії станом на 26.12.2022 без доплати за понаднормовий стаж за формулою, встановленою ч. 1 ст. 27 Закону України № 1058-IV становитиме 10 118.15 грн (0.56250 х 2.90772 х 6 186.23 грн), що є значно вищім та фактично покращувало б положення позивача.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправним рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 20.02.2024 № 963270844902. 
Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку для належного захисту прав позивача необхідно зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області провести перерахунок розміру призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком, виходячи із заробітної плати (доходу) за періоди з 01.01.1986 по 31:12.1990, з 01.07.2000 по 01.07.2005, з виключенням періоду нарахованої заробітної плати з 01.07.2000 по 30.11.2003 на час призначення пенсії.
Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги ГУ ПФУ в Харківській області про скасування судового рішення в частині, якою судом відмовлено в задоволені вимог адміністративного позову ОСОБА_1 , оскільки апеляційна скарга в цій частині не вмотивована та не містить доводів щодо неправомірності рішення суду першої інстанції. Позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржено. 
На підставі викладеного колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).
Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2025 по справі № 520/10531/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	І.С. Чалий   І.М. Ральченко