Номер провадження: 22-ц/813/4460/26 
Справа № 494/1094/24
Головуючий у першій інстанції Панчишин А. Ю.
Доповідач Вадовська Л. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2026 року м. Одеса 

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М., 
суддів - Комлевої О.С., Сєвєрової Є.С., 
за участю секретаря - Венжик Л.С.,
переглянувши справу №494/1094/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Березівського районного суду Одеської області від 25 вересня 2024 року у складі судді Панчишин А.Ю., -
в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 10 червня 2024 року до суду з вищеназваним позовом до відповідача ОСОБА_2 , просила: 
виділити в натурі в окрему одиницю у власність належну їй частку із спільного нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку літ. «А», «А1», «а», «а1» загальною площею 97,2 кв.м, житловою площею 62,8 кв.м, сараю літ. «Е», кухні літ. «Ж», гаража літ. «З», вбиральні літ. «И» та споруд; земельної ділянки площею 0,0531 га цільового призначення «для ведення особистого селянського господарства»; земельної ділянки площею 0,1 га цільового призначення «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд»;
припинити право спільної часткової власності (а.с.2-7). 
Ухвалою судді Березівського районного суду Одеської області від 20 червня 2024 року відкрито провадження у справі (а.с.41-42). 
Відповідач ОСОБА_2 позов визнав (а.с.50, 52).
Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 28 серпня 2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті (а.с.55-56).
Сторони подали заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с.60,61).
Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 25 вересня 2024 року в задоволенні позову відмовлено (а.с.62-66).
Висновок суду мотивовано тим, що поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. Поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника; у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Якщо спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, то виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а правильним є поділ цього майна в натурі між сторонами, у результаті якого право спільної часткової власності на нього припиняється. Позивач та відповідач є співвласниками житлового будинку та двох земельних ділянок. Позивач, бажаючи виділення своєї частки в натурі, не надала доказів неможливості вчинення правочину щодо поділу житлового будинку та земельних ділянок в натурі між співвласниками. З позову та заяв сторін у справі вбачається, що сторони обоє бажають припинити спільну часткову власність на нерухоме майно. Позивачем не надано доказів, які б свідчили про порушення її прав відповідачем. Вимога про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності сторін, задоволенню не підлягає.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09 грудня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення суду.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позову.
За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення полягає неправильному застосуванні норм матеріального права, порушенні норм процесуального права.
В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.
Відзив на апеляційну скаргу не поданий. 
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне. 
Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч.1 ст.356 ЦК України).
Виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, врегульовано статтею 364 ЦК України.
За положеннями статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності (ч.1); у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється: така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (ч.3); договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (ч.4).
Поділ майна, що є у спільній частковій власності, врегульовано статтею 367 ЦК України).
За положеннями статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними (ч.1); у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється (ч.2); договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (ч.3).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 квітня 2025 року у справі №357/3145/20 сформувала висновки щодо норми матеріального права про спільну часткову власність, які полягають у наступному.
«6.19.1. У результаті поділу нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, кожному із співвласників потрібно визначити окрему площу, яка має складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України, а щодо житлових приміщень - також з врахуванням вимог частини першої статті 379 ЦК, частини першої статті 50 Житлового кодексу України.
6.19.2. Поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні тим, що у разі поділу майна кожному співвласнику виділяється майно в натурі і право спільної власності припиняється. Натомість у результаті виділу частки зі спільного майна право спільної часткової власності припиняється лише для того учасника, якому ця частка виділяється в натурі, а для інших співвласників режим спільної часткової власності на решту майна зберігається.
6.19.3. Із цього також можна зробити висновок, що за наявності лише двох співвласників майна між ними проводиться поділ, оскільки при визначенні часток одного зі співвласників у натурі частка іншого визначається також і зміні в подальшому не підлягає. У такому випадку суд має зазначити розмір виокремлених частин колишнього спільного майна для обох сторін та визначити конкретні окремі об`єкти нерухомого майна, що утворилися у результаті його поділу та належать позивачеві та відповідачеві.
6.19.4. Натомість за наявності трьох і більше співвласників майна при визначенні в судовому порядку частки в натурі одного з них (виділ частки) розмір часток інших співвласників (відповідачів) не визначається. У цьому випадку суд, застосовуючи приписи статті 364 ЦК України, має виділити та зазначити у своєму рішенні індивідуально визначене майно (колишня частка у праві спільної власності) позивача та залишити решту майна у спільній власності інших відповідачів, які в подальшому, за бажанням, можуть поділити це майно добровільно на власний розсуд або в судовому порядку. 
6.19.5. Винятком із цього правила є випадки, коли всі співвласники або всі, крім одного, бажають поділу майна. У такому випадку суд має визначити частки всіх співвласників та провести поділ майна із зазначенням у резолютивній частині рішення конкретних окремих об`єктів нерухомого майна, що утворилися у результаті його поділу та належать кожному з колишніх співвласників. У цьому разі право спільної власності припиняється.
6.23. При цьому, вирішуючи питання поділу спільного майна або виділення частки з нього, суди повинні пам`ятати, що визначальним для цього є не усталений співвласниками порядок користування будинком, а розмір їх часток та технічна можливість поділу будинку відповідно до цих часток.
6.24. Крім того, слід пам`ятами, що згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 357 ЦК України співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників.
6.25. Отже, добудови, прибудови або будь-які поліпшення житлового будинку, які зробив один із його співвласників без згоди іншого (інших), не можуть впливати на розмір часток співвласників при поділі цього будинку, а відтак і їх вартість, проте, якщо це технічно можливо, залишаються у володінні того, хто їх збудував. 
7. Щодо відступу від правового висновку Великої Палати Верховного Суду.
7.6. Велика Палата Верховного Суду у розділі 6 цієї постанови виснувала, що поділ майна та виділ частки зі спільної власності мають різну процедуру та наслідки для колишніх співвласників цього майна, зокрема й щодо підстав припинення права спільної власності, а також щодо випадків виділення колишнім співвласникам окремих приміщень. 
7.7. Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду вважає доводи колегії суддів Касаційного цивільного суду достатньо обґрунтованими та такими, що дозволяють конкретизувати висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі №344/8200/14-ц, з урахуванням правового висновку, викладеного у розділі 6 цієї постанови, який полягає у тому, що:
- у результаті поділу нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, кожному зі співвласників потрібно визначити окрему площу, яка має складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України, а щодо житлових приміщень - також з урахуванням вимог частини першої статті 379 ЦК України, частини першої статті 50 Житлового кодексу України; 
- поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні тим, що в разі поділу майна кожному співвласнику виділяється майно в натурі і право спільної власності припиняється. Натомість у разі виділу частки зі спільного майна право спільної часткової власності припиняється лише для того учасника, якому ця частка виділяється в натурі, а для інших співвласників режим спільної часткової власності на решту майна зберігається; 
-за наявності лише двох співвласників майна між ними проводиться поділ, оскільки при визначенні частки одного зі співвласників у натурі частка іншого визначається також і зміні в подальшому не підлягає. У такому випадку суд має зазначити розмір виокремлених частин колишнього спільного майна для обох сторін та визначити конкретні окремі об`єкти нерухомого майна, що утворилися у результаті його поділу та належать позивачеві та відповідачеві; 
- за наявності трьох і більше співвласників майна при визначенні в судовому порядку частки в натурі одного з них (виділ частки) розмір часток інших співвласників (відповідачів) не визначається. У цьому випадку суд, застосовуючи приписи статті 364 ЦК України, має виділити та зазначити у своєму рішенні індивідуально визначене майно (колишня частка у праві спільної власності) позивача та залишити решту майна у спільній власності інших відповідачів, які в подальшому за бажанням можуть поділити це майно добровільно на власний розсуд або в судовому порядку; 
- винятком із цього правила є випадки, коли всі співвласники або всі, крім одного, бажають поділу майна. У такому випадку суд має визначити частки всіх співвласників та провести поділ майна із зазначенням у резолютивній частині рішення конкретних окремих об`єктів нерухомого майна, що утворилися у результаті його поділу та належать кожному з колишніх співвласників. У цьому разі право спільної власності припиняється».
Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_1 , виданого 17 листопада 2015 року, індексний номер 47786470, земельна ділянка площею 0,0531 га цільового призначення «для ведення особистого селянського господарства», кадастровий номер 5121210100:02:002:0455, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної спільної часткової власності (розмір частки ) ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) (а.с.12).
Згідно рішення Березівської міської ради Березівського району Одеської області від 11 серпня 2015 року №1775-УІ земельна ділянка площею 0,1 га цільового призначення «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», кадастровий номер 5121210100:02:002:0453, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної спільної часткової власності (розмір частки ) ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) (а.с.20).
Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_3 , виданого 17 листопада 2015 року, індексний номер 47787364, земельна ділянка площею 0,0531 га цільового призначення «для ведення особистого селянського господарства», кадастровий номер 5121210100:02:002:0455, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної спільної часткової власності (розмір частки ) ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) (а.с.10).
Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_5 , виданого 17 листопада 2015 року, індексний номер 47789457, земельна ділянка площею 0,1 га цільового призначення «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», кадастровий номер 5121210100:02:002:0453, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної спільної часткової власності (розмір частки ) ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) (а.с.11, 20).
Згідно Свідоцтва про право власності на житловий будинок, серія НОМЕР_6 , виданого 25 грудня 2009 року Березівською міською радою ОСОБА_1 на праві приватної власності належить частина житлового будинку, що в цілому складається з: частини житлового будинку літ. «А» загальною площею 97,2 кв.м, жилою площею 62,8 кв.м, сараю літ. «Е», літньої кухні літ. «Ж», гаража літ. «З», вбиральні літ. «И» та споруд, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Березівської міської ради Одеської області від 10 грудня 2009 року №12-255 (а.с.25, 25зв.).
Згідно Свідоцтва про право власності на житловий будинок, серія НОМЕР_7 , виданого 25 грудня 2009 року Березівською міською радою ОСОБА_2 на праві приватної власності належить частина житлового будинку, що в цілому складається з: частини житлового будинку літ. «А» загальною площею 97,0 кв.м, жилою площею 51,9 кв.м, гаража літ. «Б», літньої кухні літ. «В», літнього душу літ. «Г», сараю літ. «Д» та споруд, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Березівської міської ради Одеської області від 10 грудня 2009 року №12-262 (а.с.34, 35).
Отже, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка кадастровий номер 5121210100:02:002:0453 за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка кадастровий номер 5121210100:02:002:0455 за адресою: АДРЕСА_1 належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 (розмір частки ) та ОСОБА_2 (розмір частки ).
У розумінні статті 367 ЦК України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як співвласники житлового будинку та земельних ділянок мають право поділити в натурі майно, що є у їх спільній частковій власності; в результаті поділу спільного майна між ними як співвласниками право спільної часткової власності на майно припиниться. 
Відповідно до положень частини 3 статті 367 ЦК України договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, підлягає укладенню у письмовій формі та нотаріальному посвідченню.
Отже, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за наявності домовленості між собою щодо поділу спільного майна мають звернутися до нотаріуса для укладення на нотаріального посвідчення договору про поділ нерухомого майна. В судовому порядку поділ майна здійснюється лише у разі наявності спору, тобто не досягнення домовленості щодо поділу майна.
Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постанові від 23 квітня 2025 року у справі №357/3145/20, за наявності лише двох співвласників майна між ними може бути лише поділ майна (стаття 367 ЦК України) з визначенням розміру виокремлених частин колишнього спільного майна для обох сторін та конкретних окремих об`єктів нерухомого майна, що утворилися в результаті його поділу й належать позивачеві та відповідачеві. 
Тобто, законодавство та судова практика щодо його застосування за належності нерухомого майна на праві спільної часткової власності лише двом співвласникам передбачає не виділ частки із майна одного співвласника, а поділ майна між співвласниками з припиненням права спільної часткової власності на таке майно.
У справі, що переглядається, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що за належності житлового будинку та земельних ділянок на праві спільної часткової власності лише двом співвласникам ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) правильним є звернення до суду з позовом про поділ майна, що є у спільній частковій власності (стаття 367 ЦК України), а не виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності (364 ЦК України).
Такий висновок суду відповідає чинному законодавству та релевантній йому судовій практиці, в тому числі відповідає і висновкам Великої Палати Верховного Суду (постанова від 23 квітня 2025 року у справі №357/3145/20.
Виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності (ст.364 ЦК України) та поділ майна, що є у спільній частковій власності (ст.367 ЦК України) є різними способами захисту права, у разі його порушення. 
Виділ частки із майна, що є спільній частковій власності двох співвласників, не є правильно обраним способом захисту.
Суд першої інстанції також обґрунтовано звернув увагу на те, що позивач ОСОБА_1 не надала доказів, достатніх для висновку про те, що між нею та ОСОБА_2 як співвласниками відсутня згода щодо поділу спільного майна, тобто, що є спір, який має розглядатися у судовому порядку.
Правові підстави для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, відсутні.
Дане судове рішення не є перешкодою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 для звернення до нотаріуса для укладення на нотаріального посвідчення договору про поділ нерухомого майна.
У разі, якщо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не досягли згоди щодо поділу майна, що є у їх спільній частковій власності, то дане судове рішення не є перешкодою для ОСОБА_1 , рівно як і для ОСОБА_2 для звернення до суду з позовом про поділ майна. 
Справу призначено до розгляду на 06 листопада 2025 року; інформація про дату, час та місце розгляду справи доступна на сайті «Судова влада»; сторони повідомлені судовими повістками та доставкою повідомлення у додатку «Viber»; підстави для подальшого відкладення розгляду справи відсутні.
Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Датою ухвалення призначеного у судове засідання на 06 листопада 2025 року рішення судом апеляційної інстанції відповідно до положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Березівського районного суду Одеської області від 25 вересня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. 
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повну постанову складено 26 січня 2026 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді О.С.Комлева 

Є.С.Сєвєрова