ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2026 року м.Дніпро Справа № 904/4387/19
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Мороза В.Ф. - доповідач,
суддів: Іванова О.Г., Чередка А.Є. 
секретар судового засідання Жолудєв А.В.
розглянувши апеляційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" арбітражного керуючого Касаткіна Дениса Миколайовича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 23.09.2025 (суддя Мартинюк С.В.) 
у справі № 904/4387/19 
про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл"
ВСТАНОВИВ:
Провадження у справі № 904/4387/19 про банкрутство ТОВ "Український Рітейл" перебуває на стадії ліквідаційної процедури, повноваження ліквідатора ТОВ "Український Рітейл" виконує арбітражний керуючий Касаткін Д.М.
05.09.2025 на електронну пошту суду від ТОВ "СЕНС ЕКСПО" надійшла скарга (вх.№39519/25 від 05.09.2025) на дії ліквідатора. 
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.09.2025 у справі №904/4387/19 скаргу ТОВ "СЕНС ЕКСПО" на дії ліквідатора задоволено. Зобов`язано ліквідатора ТОВ "Український Рітейл" арбітражного керуючого Касаткіна Д.М. усунути порушення при наданні відповіді на адвокатський запит, та зобов`язати надати обґрунтовану відповідь на адвокатський запит №8 від 22.07.2025 адвоката Наумової Оксани Миколаївни в інтересах кредитора ТОВ "СЕНС ЕКСПО".
Не погодившись з вказаною ухвалою ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" арбітражним керуючим Касаткіним Денисом Миколайовичем подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 23.09.2025 по справі № 904/4387/19, прийняти нове рішення яким залишити без задоволення скаргу ТОВ «СЕНС ЕКСПО» (вх.№39519/25 від 05.09.2025) на дії ліквідатора.
В обґрунтування поданої скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала прийнята за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, при неправильному застосуванні норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було враховано, що:
- адвокатський запит Наумової О.М. вих.№8 від 22.07.2025 (яка діяла в інтересах ТОВ «СЕНС ЕКСПО») був адресований саме Арбітражному керуючому (вказано в Одері), який є фізичною особою - суб`єктом незалежної професійної діяльності (та відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) не є суб`єктом який зобов`язаний надавати відповідь на адвокатський запиту у відповідності до ст. 24 Закону);
- адвокатський запит Наумової О.М. вих.№8 від 22.07.2025 (яка діяла в інтересах ТОВ «СЕНС ЕКСПО»), та додані до нього документи (в т.ч. копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю), в порушення абз.2 ч. 1 ст. 24 Закону, ч. 4 ст. 91 ГПК України НЕ підписані/посвідчені електронним підписом АДВОКАТА, тож вони не відповідають вимогам законодавства та не можуть бути прийняті в підтвердження правомочності адвоката на вчинення дій (запитування інформації/доку ментів);
- ТОВ «СЕНС ЕКСПО» є кредитором у справі про банкрутство Боржника, але до комітету кредиторів не входить. Таким чином, ліквідатор ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ РІТЕЙЛ» не має обов`язку надавати адвокату Наумовій О.М. (яка діяла в інтересах ТОВ «СЕНС ЕКСПО») запитувані документи, в т.ч. які були запитані адвокатом в запиті вих.№8 від 22.07.2025. 
Процесуальний хід розгляду справи відображений у відповідних ухвалах Центрального апеляційного господарського суду.
Хронологія надходження інших процесуальних документів до суду. 
07.10.2025 до Центрального апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕНС ЕКСПО» надійшли заперечення проти відкриття апеляційного провадження, якими останній заперечує проти відкриття апеляційного провадження, оскільки до апеляційної скарги не надано доказів направлення апеляційної скарги всім кредиторам (учасникам справи), у тому числі, які брали участь при розгляді оскаржуваної ухвали. Окрім того, зазначає, що ТОВ "АЗОВРІТЕЙЛ" та ПрАТ "СІСТЕМ КЕПІТАЛ МЕНЕДЖМЕНТ" є юридичними особами, пов`язаними одним керівником, засновниками чи бенефіціарним власником з боржником (розглянуті ухвалою від 16.12.2025).
06.12.2025 до Центрального апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства "Хліб" надійшла заява про залишення без руху апеляційної скарги ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" арбітражного керуючого Касаткіна Дениса Миколайовича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 23.09.2025 у справі №904/4387/19, якою останній зазначає, що апелянтом не направлено копію апеляційної скарги всім учасникам справи про банкрутство, що в свою чергу позбавляє учасників справи можливості бути обізнаними про зміст та підстави апеляційного оскарження судового рішення по справі, що у свою чергу, позбавляє можливості подати до суду апеляційної інстанції заперечення проти відкриття апеляційного провадження та відзив на апеляційну скаргу відповідно до статей 262, 263 ГПК (розглянуті ухвалою від 16.12.2025).
26.12.2025 до Центрального апеляційного господарського суду від ліквідатора ТОВ "Український Рітейл" арбітражного керуючого Касаткіна Д.М. надійшло клопотання з додатками (доказами усунення недоліків апеляційної скарги, яке розглянуто судом ухвалою від 14.01.2026).
20.01.2026 до Центрального апеляційного господарського суду від кредитора ТОВ «СЕНС ЕКСПО» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в якому просить відкласти розгляд справи на іншу дату у зв`язку із мобілізацією Мудрак Юрія Володимировича (єдиного представника ТОВ «СЕНС ЕКСПО») з 18.12.2025 р та проходженням ним базової військової підготовки з 02.01.2026 по 03.02.2026 року та відсутності іншого представника.
В судовому засіданні 21.01.2026 брав участь арбітражний керуючий ліквідатор банкрута. Інші учасники провадження у справі про банкрутство, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час судового засідання, не з`явилися, уповноважених представників не направили, про причини неявки суд не проінформували.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У рішеннях від 28.10.1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.
У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції").
«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G.B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.
Точкою відліку часу розгляду справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.
Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").
Отже, при здійсненні правосуддя судом мають враховуватися не тільки процесуальні строки, визначені ГПК України, а й рішення ЄСПЛ, як джерела права, зокрема, в частині необхідності забезпечення судового розгляду впродовж розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.
Згідно ч. 2 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
Відтак, органи судової влади здійснюють правосуддя навіть в умовах воєнного стану.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Згідно ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Суд звертає увагу на висновки Європейського суду з прав людини, викладені у рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії", відповідно до якого заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті власних інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04.10.2001 у справі "Тойшлер проти Германії" (Тeuschler v. Germany).
Тобто сторона повинна демонструвати зацікавленість у найшвидшому вирішенні її питання судом, брати участь на всіх етапах розгляду, що безпосередньо стосуються її, для чого має утримуватись від дій, що можуть безпідставно затягувати судовий процес, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. 
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.10.2021 у справі № 11-250сап21 акцентувала увагу на тому, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України» (Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).
Як відзначив Верховний Суд у постановах від 12.03.2019 у справі № 910/12842/17, від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18, від 07.07.2022 у справі № 918/539/16 відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Таким чином, згідно усталеної судової практики та позиції ЄСПЛ відкладення розгляду справи можливе з об`єктивних причин, як-то неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні чи недостатність матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення. 
Пунктом 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки. 
Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Так, апеляційне провадження у даній справі здійснюється на підставі поданої ліквідатором ТОВ "Український Рітейл" арбітражним керуючим Касаткіним Д.М. апеляційної скарги, в межах їх доводів та вимог, що відповідає приписам ч. 1 ст. 269 ГПК України.
Жодних доповнень до апеляційної скарги протягом визначеного ГПК України процесуального строку не подавалося.
ТОВ «СЕНС ЕКСПО», як юридична особа - учасник судового процесу, не був позбавлений права і можливості забезпечити участь у судовому засіданні 21.01.2026 іншого представника, якому доручити виконання функцій щодо представництва інтересів у суді.
Аналогічна за змістом позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 910/12842/17.
До того ж, відсутність уповноваженого представника в судовому засіданні не є підставою для відкладення розгляду справи, а обставин неможливості вирішення спору у відповідному судовому засіданні судом не встановлено.
Враховуючи положення ст. 7, 13, 14, 42-46 ГПК України, зокрема, щодо того, що учасники справи мають рівні права, якими вони повинні користуватися добросовісно, та несуть ризик настання тих чи інших наслідків, зумовлених невчиненням ними процесуальних дій, зважаючи на те, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, а в матеріалах справи містяться докази їх повідомлення про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, приймаючи до уваги обставини сприяння судом у наданні учасникам судового процесу достатнього часу для належної підготовки своєї позиції та викладення її в поданих процесуальних документах, а також в забезпеченні участі в судових засіданнях, в тому числі в режимі відеоконференції, і цими правами вони розпоряджаються на власний розсуд, констатуючи достатність матеріалів для апеляційного перегляду справи, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами та без участі учасників справи, які не з`явилися.
Судом апеляційної інстанції було здійснено всі необхідні дії, що сприяли в реалізації сторонами принципу змагальності та диспозитивності.
Арбітражний керуючий (апелянт) підтримав доводи та вимоги своєї апеляційної скарги, просив суд її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні скарги на дії ліквідатора відмовити в повному обсязі.
Апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення скаржника, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених обставин та висновки місцевого господарського суду, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, дійшов наступних висновків.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, провадження у справі №904/4387/19 про банкрутство ТОВ "Український Рітейл" перебуває на стадії ліквідаційної процедури, повноваження ліквідатора ТОВ "Український Рітейл" виконує арбітражний керуючий Касаткін Д.М.
05.09.2025 на електронну пошту Господарського суду Дніпропетровської області від ТОВ "СЕНС ЕКСПО" надійшла скарга (вх.№39519/25 від 05.09.2025) на дії ліквідатора.
В обґрунтування поданої скарги ТОВ "СЕНС ЕКСПО" зазначає, що адвокатом Наумовою О.М., в інтересах ТОВ "СЕНС ЕКСПО" було направлено арбітражному керуючому Касаткіну Д.М. адвокатський запит на електронну пошту, вказаний запит було підписано електронним підписом. Листом №01-32/127-07 ліквідатором було відмовлено в наданні інформації на адвокатський запит. 
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.09.2025 призначено судове засідання з розгляду скарги ТОВ "СЕНС ЕКСПО" (вх.№39519/25 від 05.09.2025) на дії ліквідатора на 23.09.2025.
16.09.2025 до Господарського суду Дніпропетровської області від ПП "ДЕЛІЦІЯ" надійшли пояснення щодо скарги на дії ліквідатора. 
ПП "ДЕЛІЦІЯ" відповідно до поданих письмових пояснень підтримало позицію кредитора викладену в скарзі на дії ліквідатора.
22.09.2025 до Господарського суду Дніпропетровської області від ліквідатора ТОВ "Український Рітейл" арбітражного керуючого Касаткіна Д.М. надійшли заперечення на скаргу ТОВ "СЕНС ЕКСПО" на дії ліквідатора (вх.№39519/25 від 05.09.2025). 
Заперечуючи проти поданої скарги кредитора ліквідатор зазначає, що арбітражний керуючий є фізичною особою та відповідно до ст.24 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" письмове звернення адвоката до арбітражного керуючого не є адвокатським запитом, а відтак у арбітражного керуючого відсутній обов`язок щодо надання відповіді. Відповідно до протоколів створення та перевірки кваліфікованого удосконаленого підписів файлів (запит №8 від 22.07.2025 з додатками) вбачається, що ці документи підписані фізичною особою, а не адвокатом. ТОВ "СЕНС ЕКСПО" є кредитором у справі, але до комітету кредиторів не входить, у зв`язку з чим ліквідатор не має законних підстав надавати ТОВ "СЕНС ЕКСПО" запитувані документи, в тому числі ті, які були запитані представником кредитора - адвокатом Наумовою О.М. 
Суд першої інстанції, враховуючи вищенаведене, оцінивши наявні докази в їх сукупності, дійшов висновку про задоволення поданої скарги ТОВ "СЕНС ЕКСПО" (вх.№39519/25 від 05.09.2025) на дії ліквідатора.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, оскаржуваному судовому рішенню та доводам апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне. 
Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017р. №2147-VIII викладено Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції, яка набрала чинності 15.12.2017р..
Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
Як передбачено ч. 1 ст. 2 КУзПБ від 18.10.2018 № 2597-VIII (зі змінами, що набрав чинності 21.10.2019р.) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. 
Згідно з ч. 3 ст. 12 КУзПБ під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо та з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено); а відповідно до ч.1 ст.13 Кодексу під час здійснення своїх повноважень арбітражний керуючий є незалежним.
Статус арбітражного керуючого характеризується не лише сукупністю прав та обов`язків останнього, а й ефективністю та невідворотністю інституту дисциплінарної відповідальності арбітражного керуючого за свої дії (див. постанову Верховного Суду від 10.07.2018 у справі № 910/18129/17). 
За змістом ст. 1 КУзПБ ліквідатор - арбітражний керуючий, призначений господарським судом для здійснення ліквідаційної процедури. 
Ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: приймає у своє відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута; аналізує фінансовий стан банкрута, складає висновок про наявність або відсутність ознак доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій під час провадження у справі про банкрутство за результатом його проведення; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; формує ліквідаційну масу; заявляє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; має право отримувати кредит для виплати вихідної допомоги працівникам, які звільняються внаслідок ліквідації банкрута, який відшкодовується згідно з цим Кодексом позачергово за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута; з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю. Виплата вихідної допомоги звільненим працівникам банкрута провадиться ліквідатором у першу чергу за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута, або отриманого для цієї мети кредиту; заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов`язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплаченими; подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; забезпечує виконання вимог частин четвертої - шостої статті 25 Закону України "Про інтегроване запобігання та контроль промислового забруднення", крім випадків продажу майна боржника у вигляді цілісного майнового комплексу, та несе відповідальність за їх недотримання; передає в установленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових актів підлягають обов`язковому зберіганню; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Кодексом; подає відомості (інформацію), необхідні для ведення Єдиного реєстру боржників, відносно яких відкрито провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), у порядку, встановленому державним органом з питань банкрутства; у разі провадження банкрутом діяльності, пов`язаної з державною таємницею, вживає заходів з ліквідації режимно-секретного органу; веде реєстр вимог кредиторів; подає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", інформацію до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення; здійснює дії щодо скасування реєстрації випуску акцій, передбачені законодавством, якщо організаційно-правовою формою юридичної особи - банкрута є акціонерне товариство; здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом (ч. 1 ст. 61 КУзПБ).
Як передбачено ч. 3 ст. 60 КУзПБ у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає скарги на дії (бездіяльність) ліквідатора та здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 59 КУзПБ з дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу, крім укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу у процедурі ліквідації тощо; строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута вважається таким, що настав; у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута; відомості про фінансове становище банкрута перестають бути конфіденційними чи становити комерційну таємницю; продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим Кодексом; скасовуються арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, та інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається; припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, члени виконавчого органу (керівник) банкрута звільняються з роботи у зв`язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (органу, уповноваженого управляти майном) майна банкрута. 
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб). 
Стаття 24 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що адвокатський запит це письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.
За приписами ч. 3 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.
Судом встановлено, що постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.06.2020 припинено процедуру розпорядження майном ТОВ "УКРАЇНСЬКИЙ РІТЕЙЛ". Припинено повноваження розпорядника майна ТОВ "Український Рітейл" арбітражного керуючого Касаткіна Д.М. Визнано ТОВ "УКРАЇНСЬКИЙ РІТЕЙЛ" - банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором ТОВ "УКРАЇНСЬКИЙ РІТЕЙЛ" призначено арбітражного керуючого Касаткіна Дениса Миколайовича.
Отже, з дня свого призначення ліквідатором банкрута, арбітражний керуючий виконує повноваження виконавчого органу боржника і саме ліквідатор виступає від імені юридичної особи банкрута без довіреності. 
За таких умов, є необґрунтованими та відхиляються судом доводи скаржника про те, що адвокатський запит Наумової О.М. вих.№8 від 22.07.2025 (яка діяла в інтересах ТОВ «СЕНС ЕКСПО») був адресований саме Арбітражному керуючому (вказано в Одері), який є фізичною особою - суб`єктом незалежної професійної діяльності (та відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) не є суб`єктом який зобов`язаний надавати відповідь на адвокатський запиту у відповідності до ст. 24 Закону), адже наведене є проявом надмірного формалізму.
Зі змісту адресованого арбітражному керуючому Касаткіну Д.М. адвокатського запиту вбачається, що такий стосувався саме питань, пов`язаних зі справою про банкрутство ТОВ "УКРАЇНСЬКИЙ РІТЕЙЛ", в якій останній виконує функції ліквідатора.
Судом враховується, що правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні врегульовані Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року №5076-VI, згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 якого адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.
Як передбачено ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.
Таким чином, Касаткін Д.М., як ліквідатор ТОВ "УКРАЇНСЬКИЙ РІТЕЙЛ", зобов`язаний був розглянути адвокатський запит адвоката Наумової Оксани Миколаївни, яка діє в інтересах кредитора ТОВ "СЕНС ЕКСПО", що стосується питань пов`язаних із здійсненням провадження у справі про банкрутство № 904/4387/19.
Доводи апелянта (ліквідатора банкрута) щодо підписання адвокатського запиту електронним підписом, як фізичною особою, а не адвокатом, обґрунтовано відхилені господарським судом з огляду на те, що електронний підпис фізичної особи - адвоката не потребує додаткового підтвердження статусу адвоката, оскільки на підтвердження своїх повноважень адвокат надає ордер, у якому вже зазначається такий правовий статус, що відповідає положенням ст. 24 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». 
Відтак, адвокатський запит з додатками, зокрема, ордером, який поданий без фізичного письмового підпису адвоката, проте підписаний за допомогою електронного підпису, є належним документом, що підтверджує повноваження адвоката у розумінні Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Також, колегія суддів не може погодитися з аргументами скаржника про відсутність обов`язку ліквідатора ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ РІТЕЙЛ» надавати адвокату кредитора ТОВ «СЕНС ЕКСПО» запитувані документи через те, що останнє не входить до комітету кредиторів, адже КУзПБ не обмежує права кредиторів на отримання відомостей щодо перебігу справи про банкрутство та виконання ліквідатором своїх обов`язків в залежності від статусу (конкурсний, поточний), приналежності до комітету кредиторів та кількості голосів. Кредитори мають рівні права бути належним чином в достатній мірі проінформованими про ці обставини.
Натомість КУзПБ покладає на ліквідатора обов`язки діяти саме в найкращих інтересах не тільки боржника, а й усіх без винятку кредиторів з дотриманням відповідного балансу. Відмова ліквідатора ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ РІТЕЙЛ» в наданні кредитору інформації на адвокатський запит з дискримінаційних (невходження в комітет кредиторів) та формальних підстав таким принципам не відповідає.
Враховуючи у даному випадку сукупність встановлених обставин, підтверджених відповідними доказами, з огляду на положення ст.ст. 74-80, 86 ГПК України та норми законодавства, які застосовуються у спірних правовідносинах, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність правових підстав для задоволення вимог скарги.
Порушень або неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення скарги, апеляційним судом під час перегляду справи в апеляційному порядку не встановлено.
З огляду на все вищевикладене можливо дійти висновку, що доводи апелянта, наведені ними в апеляційній скарзі, свого підтвердження не знайшли, не спростовують мотивів та висновків суду, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, у зв`язку з чим останні належить відхилити, а ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 23.09.2025 залишити без змін.
Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на її заявника.
Керуючись статтями 129, 236, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" арбітражного керуючого Касаткіна Дениса Миколайовича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 23.09.2025 у справі №904/4387/19 залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 23.09.2025 у справі №904/4387/19 залишити без змін.
Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови підписано 04.02.2026

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя О.Г. Іванов 

Суддя А.Є. Чередко