УХВАЛА 
18 грудня 2025 року
м. Київ
справа № 128/3289/25
провадження № 61-15398ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 03 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та відшкодування матеріальної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2025 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та відшкодування матеріальної шкоди.
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 24 вересня 
2025 року позовну заяву визнано неподаною і повернуто позивачеві.
Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 10 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 24 вересня 2025 року залишено без руху та надано строк, тривалістю п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків, а саме:
-          надати апеляційну скаргу у новій редакції із зазначенням реєстраційного номеру облікової картки платника податків за його наявності або номеру і серії паспорта особи, яка подає апеляційну скаргу;
-          надати документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону;
-          надати копій апеляційної скарги відповідно до кількості учасників справи.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 03 листопада 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 24 вересня 2025 року визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.
Апеляційний суд встановив, що копію ухвали Вінницького апеляційного суду 
від 10 жовтня 2025 року ОСОБА_1 отримав засобами поштового зв`язку 
25 жовтня 2025 року.
29 жовтня 2025 року на адресу апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, відповідно до якої апелянт долучив апеляційну скаргу у новій редакції із зазначенням номеру свого паспорта та заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Водночас апелянтом було зазначено, що він не погоджується із вимогою суду про сплату судового збору за подану апеляційну скаргу, оскільки, на його думку, це не узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним в ухвалі від 25 жовтня 2024 року у справі № 134/2308/23.
Апеляційний суд вказав, що посилання апелянта на ухвалу Верховного Суду 
від 25 жовтня 2024 року у справі № 134/2308/23 не є релевантним, оскільки за обставин розглядуваної справи ОСОБА_1 не є споживачем у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів».
Оскільки ОСОБА_1 не усунув недоліки апеляційної скарги в частині сплати судового збору, апеляційний суд визнав її неподаною та повернув.
04 грудня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 03 листопада 2025 року 
у справі № 128/3289/25, яку просить скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
Касаційна скарга обґрунтована порушенням апеляційним судом норм процесуального права. Заявник, зокрема, вважає, що у розглядуваній справі є споживачем в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», а тому звільнений від сплати судового збору.
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Ухвала про повернення апеляційної скарги не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.
Колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Вимоги щодо форми і змісту апеляційної скарги визначені статтею 356 ЦПК України.
Відповідно до положень пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Згідно із частиною другою статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, 
а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
У відповідності до частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтею 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Відповідно до положень частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб становить з 1 січня 2025 року - 3 028 гривень.
Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на ухвалу суду фізичною особою ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином, розмір судового збору за подану апеляційну скаргу становить 605,60 грн (3 028 грн х 0,2).
ОСОБА_1 вважає, що він звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, оскільки на нього поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів» та висновки Верховного Суду в ухвалі від 25 жовтня 2024 року у справі № 134/2308/23.
Відповідно до положень частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
Відповідно до пункту 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Звертаючись до суду у розглядуваній справі, ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 2 883, 66 грн матеріальної шкоди, пеню в сумі 0,10% за кожен місяць прострочення починаючи з 30 квітня 2023 року, судові витрати, понесені під час розгляду справи, а також зобов`язати ОСОБА_2 виплатити йому 61 650 грн за виконання будівельних робіт.
При цьому позивач стверджував, що між ним та ОСОБА_2 01 березня 
2023 року було укладено договір на виконання будівельних робіт, за яким він зобов`язався виконати будівельні роботи, а відповідачка оплатити вартість цих робіт, яка була погоджена в сумі 61 650 грн.
З огляду на предмет та обґрунтування позову, правильним є висновок апеляційного суду про відсутність передбачених Законом України «Про захист прав споживачів» підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розглядуваній справі, оскільки у спірних правовідносинах він не є споживачем.
Ухвала Верховного Суду від 25 жовтня 2024 року у справі № 134/2308/23 не свідчить, що ОСОБА_1 в силу закону звільнений від сплати судового збору при поданні апеляційної скарги на ухвалу суду у справі № 128/3289/25.
Клопотань про зменшення, відстрочення або розстрочення судового збору позивач не заявляв, як і не вказував про неможливість, через свій майновий стан, сплатити судовий збір в сумі 605,60 грн.
Доводи касаційної скарги не свідчать про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права при поверненні апеляційної скарги.
Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судом апеляційної інстанції норм права при вирішенні питання про повернення апеляційної скарги є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Права заявника на доступ до суду не порушені, оскільки повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному її поданню.
За відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень, ОСОБА_1 у листопаді 2025 року повторно подав апеляційну скаргу на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 24 вересня 2025 року.
Керуючись статтями 388, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду 
від 03 листопада 2025 року у справі № 128/3289/25.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:	В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников