ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

14 січня 2026 року
м. Київ

справа № 557/1719/23
провадження № 61-9370св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Шиповича В. В.,

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , Гощанська селищна рада,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову Рівненського апеляційного суду від 08 липня 2025 року у складі колегії суддів: Ковальчук Н. М., Хилевича С. В., Шимківа С. С.,
Короткий зміст позовних вимог
1. У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , Гощанської селищної ради про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки.
2. Позов обґрунтовано тим, що у 1983 році помер її чоловік ОСОБА_4 , а з липня 2017 року перейшла проживати до ОСОБА_5 , який був одиноким, батьки його померли, а дітей він не мав. 
3. Вказувала, що вони постійно проживали однією сім`єю з ОСОБА_5 до дня його смерті у його будинку по АДРЕСА_1 . 
4. Позивачка зазначала, що проживали з ОСОБА_5 як чоловік та дружина, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, всі сімейні питання ділили разом. 
5.  ОСОБА_5 хворів на цукровий діабет, мав ожиріння, хронічну серцево-легеневу недостатність і вона допомагала йому обслуговувати себе, купувала ліки, продукти харчування, готовила їжу. За весь час проживання вони виконували права та обов`язки подружжя, хоча офіційно шлюб не був зареєстрований. 
6. Комунальні послуги ОСОБА_5 оплачував самостійно з мобільного додатку. Від ускладнення хвороб у віці 49 років ОСОБА_5 раптово помер, вони не зареєстрували шлюб офіційно і він не встиг написати заповіт. Вона провела його поховання та оплатила жалобний обід, що підтверджується відповідними довідками.
7. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок, в якому вони спільно проживали по АДРЕСА_1 , та земельна ділянка для будівництва та обслуговування.
8. Спадкоємців після смерті ОСОБА_5 не має, дітей він не мав, батьки померли, тому відповідачем є Гощанська селищна рада.
9. Відповідач ОСОБА_2 не є спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_5 , оскільки у родинних відносинах не перебував, а до участі у справі позивачка притягнула його тому, що він стверджує факт свого проживання з покійним однією сім`єю, так як є його похресником.
10. Позивачка вважає себе спадкоємцем за законом четвертої черги як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а тому звернулася до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, однак їй було роз`яснено про необхідність встановити в судовому порядку факт проживання однією сім`єю із спадкодавцем.
11. Враховуючи викладене просила встановити факт постійного проживання із спадкодавцем ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 01 липня 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
12. Рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 22 січня 2025 року у складі судді Тишкуна П. В. у задоволенні позовних вимог відмовлено.
13. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із недоведеності факту спільного проживання позивачки зі спадкодавцем однією сім`єю, ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту спільного проживання, окрім показання свідків.
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
14. Постановою Рівненського апеляційного суду від 08 липня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення місцевого суду скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено.
15. Встановлено факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, у період з 01 липня 2017 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .
16. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого суду та задовольняючи позовні вимоги, вказував, що подані позивачкою докази є достатніми для підтвердження факту її проживання разом із ОСОБА_5 однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини.
17. Натомість суд першої інстанції не взяв до уваги докази позивачки, а в оскаржуваному рішенні вказав, що такі спростовуються показами свідків, допитаними за клопотанням ОСОБА_2 . Водночас суд не врахував, що ОСОБА_2 не може бути належним відповідачем у справі, не є спадкоємцем ОСОБА_6 і його інтереси у даному спорі не зачіпаються.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
18. У липні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 .
19. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 23 липня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
20. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 грудня 2025 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
21. У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення місцевого суду.
22. Підставою касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме:
застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року в справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року в справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року в справі № 372/51/16-ц та в справі № 570/3439/16-ц, від 25 листопада 2019 року в справі № 202/5003/16-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України);
недослідження зібраних в справі доказів, встановлення обставин, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
23. Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом не враховано, що ОСОБА_2 звертався із заявою до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Седлецької Т. А. 16 травня 2023 року, яка зареєстрована в книзі реєстрації за № 36, спадкова справа № 9/2023.
24. Також заявник посилається на те, що позивачкою не було залучено всіх відповідачів у справі. Так, основна частина спадкового майна знаходиться в м. Києві, проте орган місцевого самоврядування не був залучений до участі у справі.
25. Апеляційний суд, переглядаючи справу в апеляційному порядку, не звернув уваги на те, що докази, подані позивачкою, не підтверджують факту спільного проживання, натомість не врахував покази свідків, викликаних за клопотанням відповідача, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
26. У серпні 2025 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_7 , у якому вказано, що оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
27.  ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується даними копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .
28.  ОСОБА_5 проживав та був прописаний у АДРЕСА_1 (до перейменування 
АДРЕСА_2 . Згідно даних свідоцтв про право на спадщину за законом від 12 жовтня 2021 року будинок по АДРЕСА_1 та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5621255100:01:001:0039, площею 0.1148, яка знаходиться у АДРЕСА_1 ОСОБА_5 отримав у спадщину після смерті матері. Також після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на спадкова майно: квартиру АДРЕСА_3 ; квартиру АДРЕСА_4 .
30. 21 грудня 2022 року ОСОБА_1 подала до приватного нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 .
31. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_5 не встановлено, із заявою про прийняття спадщини не звертались.
32. Рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 10 квітня 2023 року у справі № 557/1589/22 у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Гощанська селищна рада, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, заяву задоволено.
Встановлено факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу у період з 01 липня 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
33. Постановою Рівненського апеляційного суду від 26 жовтня 2023 року апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_2 задоволено.
Рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 10 квітня 2023 року скасовано.
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Гощанська селищна рада, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу залишено без розгляду.
Роз`яснено ОСОБА_1 її право подати позов на загальних підставах для вирішення існуючого спору про право.
Позиція Верховного Суду
34. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
35. Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
36. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
37. Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
38. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
39. Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її співмешканець ОСОБА_5 , з яким вона з липня 2017 року проживала як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу.
ОСОБА_5 дітей не мав, а його батьки померли раніше.
Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, до якої входить, зокрема, житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.
Посилаючись на статтю 1264 ЦК України, просила задовольнити позовні вимоги.
40. Відповідно до абзацу першого частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
41. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (частина четверта статті 3 СК України).
42. Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
43. Підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя є шлюб (частина перша статті 36 СК України).
44. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зазначила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).
45. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61- 20968сво21) зробив висновок, що слід розмежовувати сферу дії статті 74 СК України і статті 1264 ЦК України, оскільки зазначені норми регулюють різні правовідносини (сімейні та спадкові). Якщо вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу заявлена у зв`язку з таким проживанням не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, відповідні відносини є спадковими і до них слід застосовувати статтю 1264 ЦК України.
46. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
47. У статті 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
48. Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.
49. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
50. Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
51. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України).
52. Під час вирішення спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.
53. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення таких юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Про спільне проживання можуть свідчити наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
54. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 21 березня 2019 року у справі № 461/4689/15, від 10 жовтня 2019 року у справі № 520/8495/17, від 31 березня 2022 року у справі № 461/4532/20, від 20 лютого 2023 року у справі № 520/11160/18, від 08 серпня 2023 року у справі № 752/13615/20-ц, від 25 червня 2024 року у справі № 125/1873/22, від 06 березня 2025 року у справі № 521/729/20, від 07 травня 2025 року у справі № 283/2703/23, від 07 серпня 2025 року у справі № 466/11802/21.
55. Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги також можуть братися показання свідків про спільне проживання та ведення спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання), фото/відео матеріали, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі.
56. Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16, від 21 березня 2019 року у справі № 461/4689/15-ц, від 03 листопада 2022 року у справі № 361/4744/19, від 26 жовтня 2023 року у справі № 522/14664/21, від 21 жовтня 2024 року у справі № 522/11976/21.
57. Отже, закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання однією сім`єю, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду під час їх оцінки.
58. Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив із недоведеності факту спільного проживання позивачки зі спадкодавцем однією сім`єю, ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту спільного проживання, окрім показання свідків.
59. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого суду та задовольняючи позовні вимоги, вказував, що подані позивачкою докази є достатніми для підтвердження факту її проживання разом із ОСОБА_5 однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини.
Натомість суд першої інстанції не взяв до уваги докази позивачки, а в оскаржуваному рішенні вказав, що такі спростовуються показами свідків, допитаними за клопотанням ОСОБА_2 . Водночас суд не врахував, що ОСОБА_2 не може бути належним відповідачем у справі, не є спадкоємцем ОСОБА_6 і його інтереси у даному спорі не зачіпаються.
60. Разом із тим, суди попередніх інстанцій не врахували наступного під час розгляду справи.
61. Відповідно до статті 1277 ЦК України (у редакції, чинній станом на день відкриття спадщини) у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.
Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.
62. Належним відповідачем за вимогою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем мають бути спадкоємці, які прийняли спадщину, а при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття - територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 26 травня 2021 року у справі № 175/891/19 (провадження № 61-7081св20)).
63. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).
64. Звертаючись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_1 визначила відповідачами у справі ОСОБА_2 , Гощанську селищну раду Рівненської області.
65. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).
66. Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).
67. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
68. Судами встановлено, що згідно з даних свідоцтв про право на спадщину за законом від 12 жовтня 2021 року будинок по АДРЕСА_1 та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5621255100:01:001:0039, площею 0,1148, яка знаходиться у АДРЕСА_1 ОСОБА_5 отримав у спадщину після смерті матері. 
69. Також після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на спадкове майно: квартиру АДРЕСА_3 ; квартиру АДРЕСА_4 .
70. Отже, частина спадкового нерухомого майна знаходиться в м. Києві, тому належним співвідповідачем у вказаній справі також має бути, зокрема, територіальна громада міста Києва в особі Київської міської ради.
71. Таким чином, оскільки пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування постанови апеляційного суду та ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
72. Враховуючи те, що ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог у зв`язку із неналежним визначенням суб`єктного складу, інші доводи касаційної скарги не підлягають дослідженню.
73. Колегія суддів звертає увагу, що заявниця не позбавлена права повторно звернутись до суду із відповідним позовом, визначивши належний суб`єктний склад учасників справі, із пред`явленням вимоги про визнання права власності на спадкове майно.
74. Частинами першою та другою статті 412 ЦПК України визначено, що суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.
Керуючись статтями 400, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.
2. Постанову Рівненського апеляційного суду від 08 липня 2025 року скасувати.
3. У задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Гощанської селищної ради про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

О. В. Ступак

В. В. Шипович