П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/25393/24	

Перша інстанція: суддя Птичкіна В.В.,
повний текст судового рішення
складено 10.07.2025, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Федусика А.Г.,
суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Одеського окружного адміністративного суду (далі – ООАС) та просила:
- визнати протиправним та скасувати наказ ООАС від 09.07.2024 № 5-н від 26.04.2024 «Про припинення щомісячної доплати за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці судді Одеського окружного адміністративного суду Світлані КОРОЙ»; 
- зобов`язати ООАС нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, за період з 01.05.2024 до 19.06.2024.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянтка просила його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що Указом Президента України від 10.12.2001 року №1205/2001 «Про призначення суддів» відповідно до ст.128 Конституції України призначено строком на п`ять років на посади суддів місцевих судів, зокрема, на посаду судді Фрунзівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ..
20.09.2002 року позивачка прийняла присягу судді, про що здійснено запис №22 в трудовій книжці серії НОМЕР_1 .
Постановою Верхової Ради України від 15.03.2007 року №750-V ОСОБА_1 обрана безстроково на посаду судді Фрунзівського районного суду Одеської області.
Постановою Верхової Ради України від 22.05.2008 року №301-VІ відповідно до пункту 27 частини першої статті 85, частини першої статті 128 Конституції України, частини третьої статті 62 Закону України "Про судоустрій України", статті 15 Закону України "Про порядок обрання на посаду та звільнення з посади професійного судді Верховною Радою України" ОСОБА_1 обрана на посаду судді Одеського окружного адміністративного суду.
Наказом №1-н від 31.01.2022 року «Про компенсацію за роботу в умовах режимних обмежень згідно із вимогами Закону України «Про державну таємницю», «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого Постановою КМУ від 18.12.2013 року №939, а також керуючись Положенням про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженого Постановою КМУ від 15.06.1994 року №414, ст.24 Закону України «Про судоустрій і статус судів», п.14 Положення про апарат Одеського окружного адміністративного суду, затвердженого рішенням зборів суддів Одеського окружного адміністративного суду від 19.02.2019р. №6, на період з 01.02.2022 встановлено щомісячну надбавку до посадового окладу у розмірі 10 (десять) відсотків, що передбачає доступ до державної таємниці за Ф-2 судді Одеського окружного адміністративного суду Корой С.М.
26.04.2024 року ООАС прийнято наказ №5-н «Про припинення щомісячної доплати за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, судді Одеського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 », яким відповідно до статті 30 Закону України "Про державну таємницю", частини 8 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статує суддів", частини 5 статті 52 Закону України "Про державну службу", керуючись Положенням про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженого Постановою КМУ від 15.06.1994 року №414, Постановою КМУ від 26.03.2024 року №332 «Про внесення змін до пункту 6 Положення про види, розміри і порядку надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці», п.4 Положення про порядок надання компенсації суддям та працівникам апарату Одеського окружного адміністративного суду, у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженого наказом голови Одеського окружного адміністративного суду від 22.04.2024р. №3-н, наказано припинити з 01 травня 2024 року щомісячну доплату за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, судді Одеського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 .
Судом також встановлено, що рішенням Вищої ради правосуддя від 18.06.2024 року №1872/0/15-24 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Одеського окружного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Вважаючи протиправним вищенаведений наказ про припинення щомісячної доплати за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, позивачка звернулась до суду з даним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на підставі даних Єдиного державного реєстру судових рішень суд встановив відсутність будь-яких процесуальних документів, що були ухвалені позивачкою у справі №420/4145/24 після 06.03.2024 та у справі №420/18944/21 після 28.03.2024.
Також суд зазначив, що оскільки протиправність наказу №5-н позивачка пов`язує виключно з тим, що за період з 01.05.2024 до 19.06.2024 їй не було виплачено щомісячну доплату, а суд дійшов висновку про відсутність у відповідача такого обов`язку, позов в частині визнання протиправним та скасування наказу №5-н задоволенню також не підлягає.
Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що не відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Правовідносини пов`язані з віднесенням інформації до державної таємниці, засекречуванням, розсекречуванням її матеріальних носіїв та охороною державної таємниці з метою захисту національної безпеки, регулює Закон України «Про державну таємницю» від 21.01.1994 №3855-ХІІ (далі - Закон №3855-ХІІ).
Відповідно до ст.1 Закону №3855-XII, допуск до державної таємниці - це оформлення права громадянина на доступ до секретної інформації; натомість доступ до державної таємниці - це надання повноважною посадовою особою дозволу громадянину на ознайомлення з конкретною секретною інформацією та провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, або ознайомлення з конкретною секретною інформацією та провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, цією посадовою особою відповідно до її службових повноважень.
Згідно з частиною 1 ст.20 Закону №3855-ХІІ державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації мають право провадити діяльність, пов`язану з державною таємницею, після надання їм Службою безпеки України спеціального дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею. 
Частинами першою, другою та сьомою ст.22 Закону №3855-ХІІ визначено, що залежно від ступеня секретності інформації встановлюються такі форми допуску до державної таємниці: форма 1 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності "особливої важливості", "цілком таємно" та "таємно"; форма 2 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності "цілком таємно" та "таємно"; форма 3 - для роботи з секретною інформацією, що має ступінь секретності "таємно", а також такі терміни дії допусків: для форми 1 - 5 років; для форми 2 - 7 років; для форми 3 - 10 років.
Статтею 30 Закону №3855-ХІІ визначено, що у разі коли за умовами своєї професійної діяльності громадянин постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень, види, розміри та порядок надання якої встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Види, розміри і порядок надання компенсації працівникам органів законодавчої, виконавчої та судової влади, органів прокуратури, інших державних органів, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, професійної діяльності постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю (далі - особи, які працюють в умовах режимних обмежень), визначає Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, яке затверджено Постановою КМУ від 15.06.1994 року №414 (далі – Положення №414).
Відповідно до п.2 даного Положення №414 особам, які працюють в умовах режимних обмежень, крім працівників режимно-секретних органів, установлюється надбавка до посадових окладів (тарифних ставок), заробітної плати (у разі визначення законом її розміру) залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "таємно", - 10 відсотків. 
Відповідно до пункту 5 Положення, такими, що постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, вважаються особи, які за своїми функціональними обов`язками або на час виконання робіт згідно з укладеними договорами займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв державної таємниці, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом захисту державної таємниці.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачка є особою, яка за своїми обов`язками як суддя використовує документи з грифом «Т» щодо справ та приймає рішення по справам, які передані їй як судді, яка має доступ до державної таємниці.
Пунктом 6 Положення №414 визначено, що персональний склад осіб, які працюють в умовах режимних обмежень, та розмір надбавки визначаються керівником відповідного органу законодавчої, виконавчої та судової влади, органу прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, де працюють ці особи. 
Надбавка до посадових окладів (тарифних ставок), заробітної плати (у разі визначення законом її розміру) виплачується лише за наявності дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, наданого відповідно до законодавства про державну таємницю.
Постановою КМУ від 26 березня 2024 р. №332 внесено зміни до абзацу першого пункту 6 Положення №414 шляхом доповнення його після слів “та розмір надбавки” словами “з урахуванням періодичності роботи, яка передбачає доступ до державної таємниці,”, а після слів “ці особи” - словами “відповідно до затвердженого таким керівником положення”.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Як вже зазначалось вище, згідно зі ст. 30 Закону України «Про державну таємницю», громадянам, які за умовами своєї професійної діяльності постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, встановлюється надбавка до заробітної плати. 
Апеляційний суд наголошує, що поняття «робота з відомостями, що становлять державну таємницю» не обмежується лише безпосереднім ознайомленням з носіями секретної інформації. 
До цього поняття входить також і перебування особи в умовах режимних обмежень, які накладаються на неї у зв`язку з наявністю допуску. 
Колегія суддів зауважує, що якщо функціональні обов`язки за посадою передбачають вимогу наявності допуску до державної таємниці, а особа має такий допуск і на неї поширюються обмеження, встановлені ст. 29 Закону України «Про державну таємницю» (обмеження права виїзду на постійне місце проживання, обмеження виїзду закордон тощо), то така робота вважається роботою в умовах режимних обмежень.
Тобто, ці обмеження діють стосовно такої особи постійно (в тому числі і підчас знаходження у відрядженні, відпустці чи у період тимчасової непрацездатності), а не лише в моменти ознайомлення з документами.
З матеріалів справи вбачається, що у провадженні судді Корой С.М. перебувала справа №420/4145/24, яка передана на її розгляд як судді, яка має доступ до державної таємниці, відповідно до протоколу про повторний автоматизований розподіл судової справи від 01.03.2024 року.
Окрім того, в провадженні судді Корой С.М. перебувала справа №420/18944/21, яка також передана на розгляд їй як судді, яка має доступ до державної таємниці, відповідно до протоколу про повторний автоматизований розподіл судової справи від 14.12.2021 року.
Тобто, у спірний період у провадженні позивачки перебували вказані адміністративні справи, розгляд яких потребував доступу до державної таємниці. Сам факт наявності таких справ у провадженні свідчить про реалізацію функцій, що передбачають доступ до таємниці, незалежно від дати фактичного відкриття провадження у справі та прийняття процесуальних документів.
З аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що робота в умовах режимних обмежень покладає на особу, якій у встановленому порядку надано допуск до державної таємниці встановленої форми, певні зобов`язання та обмеження. Якщо така робота зумовлена виконанням професійних обов`язків (зокрема за відповідною посадою у державному органі), це означає, що в умовах режимних обмежень особа працює постійно, у зв`язку з чим у неї відповідно до статті 30 Закону України «Про державну таємницю» виникає право на отримання компенсації.
Так, Верховний Суд у постановах від 25.04.2018 у справі № 802/74/15-а, від 28.09.2023 у справі №520/18808/21 висловив правовий висновок, що положення статті 30 Закону України «Про державну таємницю», пункти 2, 5 Положення № 414 слід розуміти так, що необхідною умовою отримання компенсації у зв`язку з виконанням робіт, які передбачають доступ до державної таємниці, є наявність в особи допуску до державної таємниці (на підставі якого надається доступ до державної таємниці), а також виконання робіт/завдань та/або посадових обов`язків, які вимагають доступу до державної таємниці чи з огляду на поставлені завдання передбачають виникнення необхідності у такому доступі.
Якщо особа отримала у встановленому порядку допуск до державної таємниці, працює, зокрема, в державному органі, і характер умов її праці, з огляду на займану посаду, передбачає режимні обмеження, пов`язані з доступом до державної таємниці, керівник відповідного органу зобов`язаний призначити їй надбавку у розмірі, визначеному законом, про що видати відповідний розпорядчий документ.
Факт невиплати надбавки за роботу в умовах режимних обмежень не є і не може бути свідченням невиконання роботи, пов`язаної з доступом до державної таємниці.
Колегія суддів наголошує, що сукупність вищевказаних фактичних обставин справи указує на те, що позивачка мала допуск до державної таємниці, а характер її роботи передбачав роботу з документами, справами, матеріальними носіями інформації, які вимагають наявність доступу до державної таємниці, а отже наявні підстави для отримання позивачкою надбавки за роботу в умовах режимних обмежень.
При цьому, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про відсутність факту постійної праці позивачки з відомостями, що становлять державну таємницю, оскільки, у даному випадку, поняття «постійно» не залежить від кількості виготовлених такою особою документів або часу, витраченого на роботу з такими документами, інформацією, а головним критерієм в даному випадку є наявність відповідного допуску до державної таємниці та практична реалізація права на такий допуск відповідно до функціональних обов`язків посадовою особою. При цьому, обсяг функціональних обов`язків позивачки, пов`язаних з доступом до державної таємниці, не може виконуватися періодично або в незначній кількості.
З матеріалів справи вбачається, що позивачка мала допуск до державної таємниці та відповідно до функціональних обов`язків виконувала службові обов`язки (роботу), які передбачали наявність такого допуску, та відповідно до неї застосовувалися обмеження, які передбачені для осіб, які мають право на доступ до державної таємниці. З наведеного випливає і наявність права на отримання компенсації за такі обмеження у вигляді відповідної надбавки, що прямо передбачено нормами чинного законодавства.
При цьому, колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача на зміни, внесені Постановою КМУ від 26.03.2024 №332 до Положення №414, якими додано критерій «періодичності роботи», оскільки наведене у Постанові КМУ №332 формулювання взагалі чітко не встановлює залежності виплати надбавки саме від наявності або відсутності певних справ у провадженні судді, як і не визначає механізм розрахунку надбавки в залежності від певних факторів «періодичності роботи» – чи то кількості справ у провадженні судді, тривалості їх розгляду, витрачених хвилин чи годин для ознайомлення з секретними носіями, чи то кількості винесених у справі процесуальних рішень або витраченого на складення рішення у справі часу, тощо.
Крім цього, ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначає суддівську винагороду, складовою якої є доплата за доступ до державної таємниці. Впровадження критерію «періодичності» (у значенні хронометражу), на думку колегії суддів, суперечить сутності поняття «постійна робота» в розумінні Закону України «Про державну таємницю», оскільки ставить виплату гарантованої законом надбавки в залежність від випадкових факторів, ігноруючи факт постійного обтяження судді режимними обмеженнями.
Зазначений висновок колегії суддів кореспондує рішенню Ради суддів України від 28.01.2022 року №4 "Про компенсації за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці", у якому зазначено, що робота в умовах режимних обмежень покладає на особу, якій у встановленому порядку надано допуск до державної таємниці встановленої форми, певні зобов`язання та обмеження. Якщо така робота зумовлена виконанням професійних обов`язків (зокрема, за відповідною посадою у державному органі), це означає, що в умовах режимних обмежень особа працює постійно, у зв`язку з чим у неї відповідно до статті 30 Закону №3855- ХІІ виникає право на отримання компенсації. Робота в умовах режимних обмежень покладає на суддю та працівника апарату суду, якому у встановленому порядку надано допуск до державної таємниці встановленої форми, певні зобов`язання та обмеження, зокрема не розголошення будь-яким способом державної таємниці, яка довірена або стане відомою у зв`язку з виконанням службових обов`язків, не брати участі у діяльності політичних партій та громадських організацій, діяльність яких заборонена в порядку, встановленому законом, не сприяти іноземним державам, іноземним організаціям чи їх представникам, а також окремим іноземцям та особам без громадянства у провадженні діяльності, що завдає шкоди інтересам національної безпеки України тощо.
Рада суддів України зазначила у цьому рішенні, що порядок надання компенсації суддям у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, ґрунтуються на необхідності дотримання положень частини першої статті 126 Конституції України про незалежність і недоторканність суддів, оскільки складовою конституційно визначених та встановлених законодавством гарантій є обов`язок держави забезпечувати фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів, піклуватися про матеріальне і побутове забезпечення суддів на належному рівні, не допускати погіршення умов оплати праці суддів порівняно з іншими категоріями працівників.
Тобто, виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства Рада суддів України констатувала, що положення статті 30 Закону №3855-ХІІ, пунктів 2, 5 Положення слід розуміти так, що необхідною умовою отримання компенсації у зв`язку з виконанням робіт, які передбачають доступ до державної таємниці, є наявність в особи допуску до державної таємниці (на підставі якого надається доступ до державної таємниці), та не обов`язково залежить від виконання робіт/завдань та/або посадових обов`язків, які вимагають доступу до державної таємниці чи з огляду на поставлені завдання передбачають виникнення необхідності у такому доступі.
Резюмуючи усе вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що припинення виплати надбавки судді, яка мала чинний допуск до державної таємниці та на яку поширювалися режимні обмеження, порушує її права та гарантії суддівської незалежності, а зворотній висновок суду 1-ї інстанції є помилковим.
Таким чином, на переконання судової колегії, належним способом захисту порушених прав позивачки буде визнання протиправним та скасування спірного наказу щодо припинення виплати ОСОБА_1 надбавки за роботу з державною таємницею та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити вказану недоотриману надбавку за період з 01.05.2024 року по день звільнення у відставку.
З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції неправильно надана оцінка фактичним обставинам справи та допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд апеляційної інстанції – 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року – скасувати.
Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати наказ Одеського окружного адміністративного суду від 09.07.2024 року №5-н від 26.04.2024 року «Про припинення щомісячної доплати за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці судді Одеського окружного адміністративного суду Світлані Корой».
Зобов`язати Одеський окружний адміністративний суд нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, за період з 01.05.2024 року до 19.06.2024 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		А.Г. Федусик	
Судді	  	А.В. Бойко   О.А. Шевчук